18 
földjein jártunk. — Miért nem tekintettünk be jobban 
az udvarra? Apródokat láthattunk volna ott! — Miért 
nem időztünk ott egy kevésséa gabnaföldön? Fényes 
dalia serget láttunk volna elvonulni, és pedig XIV. század- 
beli kosztümben! ... 
Hogyan, minő káprázat ez? A költő azt akarja velünk 
elhitetni, hogy nem most élünk, hanem ötszázaddal 
előbb! Hanem engedjünk a költőnek, menjünk vele. Szin- 
házba fog vezetni, hol a szinpadon mindennapi isme- 
rőseinket állítja elénk, kik maguk sem látszanak tudni 
odakerültökről, — nem is veszik észre, hogy ők tulajdon- 
kép múlt idők kosztümében játsszák szerep gya- 
nánt rendes életmódjukat. Oit van mindjárt az a jó- 
képű, igazi magyaros öreg asszony — kit most Toldi- 
nénak hívnak — a fiával, egy szépen megtermett inges- 
gatyás legénnyel. Ott van átellenben, e családnak ki- 
egészítő társképeül, "Rozgonyi és leányac: az öreg úr, 
most a régi vígjátékok konvencionális szerepére farnya- 
lódik egy-egy pillanatban.) Majd az egész falu népe 
kilép a kulisszák mögül, hogy sszívreható áldást tegyen, 
midőn ez uraságék elutaznak. — Hiába e szinészkedés: 
nem oly alakok ezek, hogy ha lámpafény elől napfényre 
hozzuk, festett képekké halaványuljanak; tulajdonkép nem 
is a szinpadi levegő való nekik. Nem élettelen bá- 
bok ezek: még a leghasználtabb alak sem az, sőt 
épen az ily szerep képviselője tartozik Aranynál a nagy 
költők amaz alkotásai közé, kiknek elég a  háttér- 
ben hallgatag megjelenniök, — s ha megszólalnak, alig 
álljuk meg, hogy magunk is hozzájuk ne szóljunk. 
X) V. ö. felboszankodását, midőn ismeretlen vendége 
a királyt becsmérlő formán említi: oly vonás, mit a 
Szép Ilonka költője előtt elhasznáitak már Kisfaludy Ká- 
roly és utánaa Kovács Pálok.A királynak Csuta György 
alakjában szereplése szintén ily ócska vigjátéki motivuma. 

