20 
[V. 
E nemes értelemben vett Don Ouijotei káprázat csak 
természetes ABranynál, kinek bölcsejét Nagy-Szalontán a 
beszédes monda ringatá, hogy saját szavait megtartsuk. Mint 
egyszerű földmives gyermekét, csendes s méla természete 
a lármás pajtások mellől inkább a kapu előtt mesélgető 
öregekhez vonzta, ezek ajkáról sszomjan itta, tej gya- 
nánt az édes regétc, melynek mogorva sirkövéül mere- 
dezett utcavégen egy ócska csonka torony. Sőt az egész 
vidék ily romemlékekkel volt telve, és ő minden templom- 
helyet jól ismert; a nyárfák ezüst lombjai csak róluk 
suttogtak, ha alattuk merengett a tájon, — róluk a cser- 
jék, nádasok, ha vadréce tojásért a slapályos, erdős in- 
goványokc közé barangolt. Az ifju is kevés megszakítás 
után ugyane színhelyre tér vissza shol lefolyt gyermek- 
koracs, — a férfi is itt kezdi meg uj életkorát"). Köl- 
tőnek oly szerencse, mely a sors másik kegyencére, 
Scott Walterre emlékeztet. 
Rokon körülmények eredményeikben is többé  ke- 
vésbbé rokonok. Arany is épúgy a múltba tér vissza, 
mint Scott; de további összehasonlítás ezúttal is csak 
negativ kiemelésére szolgálhatnaakét költő sajátos irá- 
nyának. Bár történethű színezetet sem Scottnak, sem ma- 
gyar követőjének, Jósikának, regényeiből nem tanulunk; 
legalább a kor külső életét, feltűnőbb szokásait rajzol- 
ják pontos részletezéssel, mihez emlékiratokból, vagy ép 
családi hagyományokból, esetleg tekintélyesebb történelmi 
kútforrásokból merítnek bő anyagot. Branynak bár nem 
310. Tod dd Szerelme "BONTOM dui St 0 

té. Ma d e. 
.- 
