33 
egy lépést sem tesz előleges tájékozottság nélkül. Nem 
csoda, hogy a nép egyáltalában nem ismeri műveit, 
hogy a középosztályból is jobbadán csak a műértők 
élvezik, mert e művek a szó szoros értelmében "Werke 
des Geistes und der Kunst.c 
II. 
Rhrany már pályája kezdetén tisztában volt feladatá- 
val; áthidalni a nép és műköltészet ürét, ezt tűzte ki 
magának célul. Népköltőnek tekinté magát, kinek nem az 
feladata, :hogy elvegyűljön a durva nép között, hanem 
hogy tanúlja meg a legfensőbb költői szépséget a nép- 
nek élvezhető költői alakban adni elő.c Ezért igyekszik 
oly nyelvre, smely az irodalmi s népies között mintegy 
közepet tartson, — mely szélesebb olvasó közönséggel 
bírhasson, mint csupán a művelt közönség: így akar- 
ván egyrészről a költészeti nyelvnek nagyobb népszerű- 
séget szerezni, másrészt a népet egy fokkal magasabb 
olvasmányhoz szoktatni.-t) Ezért tart népköltészeti nivót 
szeme előtt alkotás közben, midőn így töpreng:  :Mit 
mondana a nép oly meséről, hol a hős sokat kűzd a 
királyleányért s utoljára is elveszti?c S néha a népies- 
ség örvében lel a imentőszerre; mint máskülönben 
is határozottan kijelenti, hogy művét népi költemény- 
nek kívánja tekinteni. 
Ily kész és ily irányú alapelvekkel fog költőnk al- 
kotáshoz. 
t) Mellesleg mondva épen az a mű, melynél költőnk 
e megjegyzést teszi, a Murány ostroma nyelv te- 
kintetében is a legszerencsétlenebb — majd vezércikkre, 
majd ujdonságrovatra emlékeztet, hol rhetorika, hol hét- 
köznapi banalitás és — fellengző műstíl, egy-egy szalon- 
képesebb népies kifejezés kiséretében. 
Modern Könyvtár 123—125. 3 
