va. ak 
4 ha 4 ; új h § élte lábán dat) kó A e ae ÉP e at 
52 
Mit beszéltek annyit, ti susogó lombok? 
Miért búgtok össze, ti páros galambok? 
Hab, hab után mért futsz örök vágyódással? ... 
...19y álmodtak össze, gondolom, egymással."") 
V. 
Branyt természetfestéseiben figyeltük meg az imént. 
Nincs is tér, hol fantaziájának proteusi változatosságát 
jobban kimutathatná. Itt látni, hogy minden stil hatal- 
mában áll, játszva remekel velök. Vegyük elő egyetlen 
egy müvét, teszem Buda Halálát. Mily bűvészke- 
dést visz végbe itt, kivánjuk bár tőle a legnehezebb 
virtuozitásokat, a legellentétesebb természetüeket! Kíván- 
junk például oly üde lágyságot, nyugodt színpompát, 
minő a renaissance — kor festőin ömlik el: ő egy reg- 
gel leírásával felel. Akarjuk, hogy ugyancsak a reggel, 
mozgalmas frisseségében tiünjék elénk, amint a hűvös 
szellő arcunkba fuvall, az ébredő természet nesze fü- 
lünkbe hat, és a kelő napfénytől átjárt idegeink, az éji 
szünetelés után, új működésnek indúlnak szervezetünk- 
ben? HKrany ehhez is ért; oly ittasúlt humnust zeng, 
hogy meglepetve riadunk fel, mintha csak a természet- 
imádók korából verődnének fülünkbe ez erős hangok... 
Bztán minő megkapó egyszerűséggel, falusi idull enyhe 
szineivel rajzolja ugyanő az esti fáradtság melancholiá- 
ját, genreképies stilben! De vajjon nincsenek-e nála a 
most emlitett nemzeti, sőt népies szellemmel  tűzviz- 
módra ellenkező szinek is alkalmazva? Csakugyan. Oly 
romantikus éjet teremt, manókkal, az éj tündér-fejedel- 
mével és szende hold-arájával, amint ezek a csillag- 
kt) Daliás idők. 
$) Buda halálát. 

