
57 
cimpák játszásáról is megemlékezik. Az orcák szinválto- 
zása, a véredények megtelése már közönségesebb, hasz- 
náltabb motivum; de költőnknél nemcsak szerelemtől haj- 
nallik meg az arc, nemcsak bosszankodás kergeti bele a 
vért: Toldinénak elég leendő unokáira gondolnia, e benső, 
titkos gondolattól is selpirul, tüzes lesz halvány arcu- 
latjas. Sőt az ajakkal, ezzel kifejezőségre a szem után kö- 
vetkező arcrésszel is képes a legrejtettebb lelki álla- 
potnak ábrázolására: Piroska, midőn meg nem nevezett 
vendégével előre dicsekszik férje, vére hagyott aj- 
kát emelé tiltórax, szívdobogva sejtvén meg a vendég 
kilétét. Az ajk elsáppadása beláttat Piroska lelkének mé- 
lyébe. Erzsébet királyné, e fagyos szent, azzal fejezi ki 
új udvarhölgye iránt tetszését, hogy lágyul szeme éle 
s fodorodik kissé sovány ajka szélex, amint térdeltéből 
felinti. Vegyük ehhez, hogy a duzzadó állnak, a tok á- 
nak szintén jut szerep, pl. a dac érzékítésére. (Toldinál.) 
Ugyanily határozottsággal jelentkezik költőnknél a 
plasztikai  attitudeekre törekvés. A fia baját tudakozó 
anyának srezgő szava, képe, testodahajlása: mind 
csupa szív, részvét, bizalom forrásaxs; a költő itt egé- 
szében akart adni egy attidudeet s akarta feltüntetni 
ezzel az anya odaadását. Szintúgy korholáskor a pattogó 
hang, kissé piruló orca mellé, karemelintés járul, a maga- 
tartás kiegészítése végett. A legelhasználtabb, majdnem 
szinpadias állás sincs mellőzve, minő a rossz hirt hallóé, 
ki selfordítja fejét, hátranyög és jajdúl; emeli a hirnek 
két tenyerét paizsulc. Nincs a legközönségesebb sem, 
minő a kicsinylésnek légyhajtó  kézlegyintése.  Csak- 
hogy Arany nem marad ennél az egyfajtájú technikai re- 
meklésnél, — ez attitudeöknek úgyszólva külső psy- 
chológiájáig emelkedik. Vannak ugyanis bizonyos 
lelki állapotok, melyek csak sajátos, ösztönszerű moz- 
dulattal nyilvánulnak, és melyek épen megszokott ter- 

