Harmadik rész 
I. Az indulatok festése. — II, Férfialakók. — 
III Nőalakok. 
I. 
Arany alakjainak megjelenését, mint láttuk, bizo- 
nyos külső realismussal tünteti fel: szintígy juttatja ér- 
vényre a fizikai elemet a belvilág rajzában, nem annyira 
magasabb szenvedélyeket, mintsem  elemibb indulatokat 
ábrázolva és e közben a lelki érzelmeket is testi érzések 
formájában tüntetve fel. 
Az állatiasság legrikítóbb képeivel sem habozik fog- 
lalkozni. Elénk állítja a búcsusoknak völgykatlanban dő- 
zsölő sergét, melynek :tűzvilág s buta! kéj vöröslike arcán, 
— Toldi dohos tivornyáját, a borpocsolyákkal, a részeg 
dühtől sirvafakadt szajhákkal, trágár nóták, káromko- 
dás, röhögés pokoli zajával, — a bordélyok :sdögleletes 
kéjéts, mibe az elhagyott nő hurcolja férjének nevét, úgy 
hogy koldus gyermeki is megköpik útfélen. A kéjdűh 
veszettségnek ad hangot, mely ki nem elégítve vad bo- 
szúval üvölti foglyának: :Eleven rothadsz meg, nem lesz 
soha másé, ha enyém nem tested.c AK végfeloszlásnak un- 
dorító képét, csaknem hullaboncolásig részletezi,  vala- 
miat mindig kedvtelve foglalkozik a halállal, főleg az 

