75 
ben alaptermészetül a nő lényének prózaibb részét, az 
érzékiséget: akár egészséges iüdeségében, akár démoni 
csábjában, esetleg néha épen mint a sebzett szívnek gyó- 
gyító szerét. 
Az első esetet Gyöngyvér, és kivált Ildiko képvise- 
lik. E két fiatal asszony a női jellemnek érdekes voná- 
saival lep meg: hiúk, irigyek, ránkórosan érzékenyek, 
tettetők; kegyetlen finomul értenek a sértéshez, még 
engedelmességük is sértő dac. Gyöngyvér Budának való 
feleség, zsörtölődő asszonyka, közönséges kis teremtés; 
a költő csak egyetlen egyszer kegyeskedett üdébb szint 
pazarolni rá, épen érzékiesebb mozzanatnál, a kielégi- 
tetlen anyaiság vágyánál, mikor Aladárkát űzve :hő 
gerjedelemben, csókszomja kidül a nagy fe- 
kete szembenc. Ildiko ellenben Etelének méltó neje; benne 
is van valami fensőbbség, alvó tűz. Férje szerelmének 
áradozására nincs szava, de néma odaadása, amint 
csókra engedi :tüzes orcáját, félig nyilt szemeit, gödrös 
Pici állát, gömbölyű két karját, sima fehér válláts, a 
legkéjesebb érzés mámorának hevessége. Ha férje csa- 
tápan, ő édes gondban utána raz álom csak játszva 
kerüli, fohásza  galambit férje után küldi;  hattyúfehér 
teste forog a habágyon, a lelke meg uszkál tenger hiú 
vágyon; apró pihegését unja Kladárnak, körül éjsűrítő 
nagy kárpitos árnyakc. S mihelyt paripa prüsz- 
szögést hall alant, felriad: rJaj, édes uram jött megc. 
:Veti hamar leplét karcsú derekára, minden erén fut- 
kos szerelem hangyája, függő folyosón át az 
urához indulxs...  Fojtott indulatossága  Gyöngyvérrel 
szemben tünik ki; mikor ez sírva tartja elébe a sóly- 
mát, melyet az Ildikóé megölt. IIdiko kacagva üti 
ki kezéből s még ő dorgálódzik; hogy pedig Gyöngy- 
vér csak jobban rí: arca lobbot vet, sszép homloka tet- 
szik vérrel elegy hónak s éles csengő han- 

