rí 
"mostani fájdalom s régi szerelem hang- 
jáncx szól szemrehányólag: :Miért tetted ezt velem?c 
AK háló ki van vetve, egy lépés még s a kiszemelt 
zsákmány belé csapódik. Csakugyan a miüvésznő nem 
tévesztette el a hatását: Lajosban ébredez rég alvó sze- 
relme, s a régi érzelem most belőle tör ki szemrehányó- 
lag, rezignáló sóhajjal, mert mindennek vége már, — 
a kiöntött vér örökre válasz köztük. S most köze- 
lebb hajlik a fátyolos fej, az egész test, — az ajk lehe 
átérzik, a szem tüze átvillan a fátulon, a következő 
percben a fátyol fellebben és ott áll előtte a szenvedély 
démona, hő arccal, fojtottan lehelve: "Mért nem?xa —- 
Igazi olasz nő, kinél a kéj és gyilkosság percenkint 
váltakozik, amaz emennek eszközévé szegődik, művé- 
szettel szőve a bosszú cselét... 
... Egy harmadik nőtipusban, melyet Rozgonyi Pi- 
roska képvisel, kisérelt meg költőnk női szenvedélyt ösz- 
szefüggő folyamatosságban rajzolni, keletkezésétől,  ki- 
törésén át, végső elhalásáig; oly szenvedélyt, mely a 
lelket felemésztve, fizikailag is megsemmisit. Míg a fér- 
fiaknál az indulatok vihara elvonul és ha kisebb-nagyobb 
mérvben fizikailag is kitombolta magát, a férfi kiheveri 
valahogy a válságot: itt az indulathevétől a test virága 
is tönkre hervad. De a boldogtalan szerelem derének e 
virághervasztása, mit költőnk visszaadni megkisért, nem 
tán gyors liliomhullás: lassú, kinos az, mint az élet kér- 
lelhetlensége. Piroska nem oly ideális, gyorsan elmúló je- 
lenség, minő Szép Ilonka; közelebb áll hozzánk és 
sokkal tovább marad velünk. Legkevésbé pedig holdvilág- 
sugárból szőtt sentimentalismus: a Gretchenek, Klörche- 
nek, kik élhetetlen rajongásukban buknak el, nem roko- 
nai, sőt ismerősei sem. Ha az ő szervezete is tönkre- 
megy,  akaraterejének küszködése alatt megy tönkre: vé] 
igazi magyar nő, ki nem beteges, túlérzékeny, kókkadó j4 



sé ezé 
SÁS SÉ Áá ősét 
Gő 
kez 2 
FSZ TIZSÉT ázástn BESZÉL 

