a SLM rán OBB zh 
80 
És aztán megkezdi az életet, ezt asilány földi létet, 
mely hitvány kúfárként mindig  lealkuszik vágyainkból, 
de utoljára is megalkuszik. Kiegyezik az élettel: megta- 
nulja álarc alá rejteni a világ előtt boldogtalanságát, 
"az eskü is immár neki erős gyámol, — az a remény- 
ség is, mire apja számol; a vérnek is abban lehet egy 
kis része, nem epe la mézes hetek ifjú mézec. A phy- 
siologie du mariage az, mi sebének gyógyító 
írt nyújt. "És ha talán Toldit soha meg ne lássa, beáll- 
hat idővel szive gyógyulása; marad ugyan sebhely, meg- 
érzi haláligc. Igy váltja fel a szív ideálját köznapiság, 
igy segíti megtörni a szellemet a testi gyarlóság: két- 
ségbeejtően igaz logikája az életnek. 
Csakhogy Piroskát balvégzete nem engedi egészen 
elnyugodni, — nem olyan mindennapi szerepre szánta. 
Elég kegyetlen hozzá, hogy újra felszagassa heggedő 
sebeit, hogy a nagy vérvesztéstől még jobban elgyengül- 
jön, végleg, halálosan. Midőn férje egyre dicsekszik 
előtte, valaki lesz vendégük estére, Piroska rögtön meg- 
sejti: svére hagyott ajkát emeli tiltóra, de a beszéd el- 
hal, nem veheti szóra. Egész nap az Istent mind csak 
azon kérte, hogy Toldi ne jőjjön, — s egész nap a szivét 
mind csak azon kapta, hogyha felé sem jön, meghasad 
miattac. Toldi csakugyan jön; átesnek a viszontlátás pil- 
lanatán, lassan-lassan belézökken beszédük a  kerék- 
vágásba; midőn asztalhoz ülve, szivük ételtől-ital- 
tul zsendül, Piroska is szinte  :rmegfeledé hosszú 
örök búját, élvezi mit a perc öntudatlanul ádc. Ő, az 
áldozati bárány ingerkedni kezd: egy önfeledett percben 
naiv, de férjére annál sértőbb, Toldinak pedig alvó 
szenvedélyét felzaklató célzással árulja el, hogy ő tudja, 
ki vívott meg akkor az ő kezéért, — és ezzel elárulja 
szive titkát is. A legkínosabb helyzetet idézi elő, minőt 
csak gyermeki tapintatlanság és női érzékenység idéz- 

