Zn VÉ 
84 
vége, ám hadd legyen!lx Aztán maga is rajtakapja Pi- 
roskát szive titkán!... A mai lányok barátkozása nagy- 
világi örizésnek debutje: Örzsié akár lesbosi szerelem- 
nek illenék ma be. Hisz nincs modorában semmi fád 
ildomosság, — mosolya, csevegése nem hiú irigységé- 
nek szolgál palástolására. Csupa hév, szenvedélyesség, 
bár nem az olasz vérmérsék sötét erei lüktetnek szer- 
vezetében. Elevenségét, vidámságát Piroskának passziv 
szomorkodása emeli ki és érezteti meg vele, fokozza 
a maga akaraterejét; önérzetes szánalommal szól barát- 
nőjéhez, mikor együtt tünődnek jövőjükön: sSzabadu- 
lás módja nekem immár készen: de te oly félénk 
vagy, leány vagy egészen: úgy-e, te nem mer- 
nél... ily viruló korba? Boldogtalan élj te, menj 
te kolostorba?c Í 
Piroska nászával mintegy elmosódik, eltünik Örzsi 
alakja, később már csak foszlányaiban áll elénk. Hall- 
juk, hogy barátnéjától már mint fejedelemasszonytól maga 
is fátyolt akar venni, ki-ki jár hozzája: kedve már csak 
eMmint tört tükör apró fénye csillog,? Piroska intő ellen- 
vetéseire csak a tűt emliti mosolyogva. Még egyszer 
találkozunk vele, még egyszer látjuk régi alakjában: mikor 
Piroska nőies tapintattal akarja Örzsi szivének baját az 
igazi orvosnak fölfedni, egy utóiratot diktálva leveléhez 
mibe alig kezd Örzsi bele, észreveszi a cselt: zokogva, 
kacagva ugrik fel ckiszalad, orcáját kezével betakarja; 
nincs azután szép szó, ami vegyen rajtas... A sors- 
nak elég egyszerre egy láldozat. Örzsinek már nem szán oly 
szomorú véget: Lajosnak az utóirat nagyon megtet- 
szik; hazajövet a szép leánynak, kit a vakbuzgó királyné 
mint leendő apácát társaságára méltat, mosolyogva csipi 
meg állát: -Be szép vagy ma te, bús rózsája Budának; 
mily messze kereslek s mily közel talállak!s A költő érté- 
sünkre adja, hogy a király aztán csakugyan nőül veszi, 

