Negyedik rész 










I. Politikai és társadalmi eszmék. — II. A költő lelki 
világa és a szabadságharc. — III. Pesszimizmus, hány- 
kolódás: világfájdalom. — IV. Gyógyulás: újabb sebek- 
től elnémulás, — ez intermezzó hatása. a költőre. — V. Bz 
illuziók elszállásának emléke az ifjúkorból: humor. 
I. 
Mindeddig kevés alkalmunk volt a költőnek esz- 
méibe tekinteni; nem foglalkoztunk azzal a kérdéssel, 
hogyan jelentkeznek nála az emberiség problémái: a 
lét, a társadalom és a politika kérdései; mennyiben 
képezik müvei a kor szellemének egyik láncszemét. 
Legelőször egy társadalmi kérdéssel való foglal- 
kozását kívánom érinteni, még egyszer visszatérve nő- 
alakjaihoz, illetőleg egy bizonyos nőalakjáról, a Mu- 
rány Ostromának hősnőjéről szólva. 
Mint stuljére, ép oly különleges jelenség e mű a 
benne rejlő eszmére nézve: az egyetlen, melybe Arany tár- 
sadalmi kérdést fektetett, még pedig a nőemancipá- 
tiót. Ne ütközzünk meg: nem saint-simoni, forradalmi 
oldalát veszi e kérdésnek, á la Georges Sand. Van annak 
egy másik, épen ellenkező oldala is, mely nem a szenve- 
délyek revolutionáris túlkapása a házasságj kötelékein, ha- 
nem inkább leányi makacsság, konservativ idegenkedés 
a g 
HI (VESZ 8 

