983 



















kintette. A Csaba nagy :tragédiájánakc eddigelé mind- 
össze selőjátékátc birjuk a Buda halálában. E 
töredékből magából csak óvatosan vonható némi követ- 
keztetés. 
Etelét a végzet világhódító misszióval ruházta fel, 
ha önmagán képes uralkodni: a meghóditott góthok ér- 
zik, hogy vihar van készülőben. Bár mi olvasók alig 
egy-egy percre ha meglátjuk a hún sátrak lebbenésénél a 
sötét felhőket, — ők várva várják a szabadulás pillanatát. 
HBztán tanúi vagyunk, mint játsza el Etele küldetését; de 
azt már csak sejtenünk lehet, hogy a nagy tragédia 
ama húnnok harca leendett, melyről költőnknek nem 
méltatlan örököse énekli, hogy cnincs kezdete multban, 
nincs vége jövőben: a góthnak, vagy nevezzük nevén, 
a németnek és magyarnak sörökös, végetlenc tusája.") 
Ha arany politikai érzéseit nem már eszmékké, elvekké 
higgadtan, hanem közvetlen fejlődésük folyamatában akar- 
juk szemlélni, a kor nagy eseményeinek keretében: úgy 
ama celyrai sóhajaihozr kell fordulnunk, melyekbe mint 
vsubjektiv költőc, :fájó lelkét tördelte szétc akkortájban, 
saját szavai szerint, hajlama, iránya, munkaösztöne da- 
cára. E celurai sóhajokbólz fogjuk megérthetni, kimagya- 
rázhatni költőnk világnézetének megalakulását. 
0 
ARrany már gyermekségében stúlérző fájvirágc, be- 
teges, magába vonult és magára utalt természet. Mint 
az öregkor kései, halvány virága egyedül nő fel a kis 
hajlékban, áhítatos énekek hangjainál. Játszó pajtásai nin- 
csenek: a gyermekkor szép kertjébe csak kivülről, rá- 
csozaton át tekint be, ha egy percre megállítja a lepke- 
t) Arany László: Húnok harca. 

