
95 
más.c Nősülése visszaadta lelkének boldogságát, mélyen 
szeretett: :shalkal, zaj nélkül — mint a virág egymásra 
hajlik s hangot nem ád, midőn felpattan illatos pora 
s elönti a kéj boldog mámora.c De egész temparen- 
tuma más volt, hogysem a szerelem lobogó tüzében 
phoenixként új életre kelhetett volna. Ámbár csöndes 
családi fészkén életének osztályosa, rszivbéli jó Darátjacs 
iránt még a szerelem önző, muló érzésénél is neme- 
sebbel és állandóbbal, a legodaadóbb barátsággal visel- 
tetett: a  letünt ideálok édes fájó emléke megmaradt 
. szive legbensőbb rejtekében. Mindazonáltal e csöndes, 
hétköznapi életben megnyugodva, elégülten élte napjait. 
Ekkor kerekedett fel a vihar, mely az egész hazán 
végig átzúgott, szétzuzva a családi körök csendéle- 
tét, egy egész országot döntve romba földrengésével. 
Sokáig tartoti, míg meglehetett tudni, kit kelljen tu- 
lajdonkép halottul siratni... 
"Minden jelenetek jövendő fényt mutatnak; a kis- 
ded makkból, ha meg nem romlott, idővel termő tölgyfa 
lesz, csak senki el ne gázolja.c Forradalmunk előesté- 
jén hazánk Cassandrajának, Széchenyinek e szavai ko- 
rán erős visszhangot keltettek Aranyban. Azonban míg a 
nagy reformer mégis balsejtelemtől gyötörtetve int és óv, 
költőnk ellenkezőleg valóságos forradalmi riadót hallat: 
sÉbredsz-e már, kiált fel, ébredsz-e már erős apák 
romlott fia? mit fürösztöd gyáva könynyel a multat?c 
Nem ily áldozatra szólít a kor lelke téged: nem langyos 
vizet, meleg vért kell áldoznod a jövőért,c kidőlt szá- 
raz törzsök a mult; a jövőnek vagy te magva, — 
szunnyadó mag, eltemetve, tespedésben megrothadva... 
. de a csira még erőben: mért ki nem hajt lombja zöl- 
. den?c 
; HKzonban ép az utolsó hangok kétkedő merengése 
. érezteti, hogy mégis nem igazán rajongó revoluciónárius 
