114 
alvó érzelmének rideg pedáns környezet ez, melyet leg- 
fölebb a diákélet humorának téli napsugara ha fel-fei- 
derít! Igazán gyászos egy tábora ez a  muzsafiaknak, 
kiknek shalvány, sovány alakját: hosszú tóga, mint gyász- 
lobogó nyelét fedi,c — mindenik egy-egy xmozgó halálfej, 
létrataposó. gép, -a betü lelketlen szipolya; képzelmük 
alacsony, kedélyük száraz, érzésük nincsen, vagy rideg 
sivár:c A paedagogiai főelv az, hogy sra test földi 
szolgac, miért is az étvágyat túdásvágygyal kell el- 
nyomni. Istókot eleget is zaklatja ez a vágy, de mikor 
ő mindig valami olyanért sóvárog, mit nem tanítnak 
a tudós tanárok.c A magolás kásahegyein nem nagy 
kedvvel " eszi- át magát, a pedanteria zsibvásárán nem 
sok becsest talál; csak unalmas előtte annak a taposó 
malomnakc . egyhangúsága. Szeretné megérteni az em- 
beriség nagy eszméit, de nincs ki útba igazítsa: rami 
pár évézred óta kész, belátja, hogy neki kell megcsi- 
nálnia, — pedig az ő eszének mind térj meg utca 
ez,c "Olvas ""borúra-derűre, mohón szisztema nélkül, sza- 
poránc . minden lim-lomot, mi kezébe akad, míg a látás 
paradicsómából ki nem űzi ra fény kardos angyalac a 
tudás úHjümölcseinek, az apró betűknek mohó falásáért. 
Pedig : máskülönben a természet nagy könyvéből tanult 
ő" legtöbbet, ha: szünnapon a holt falak közül erdőre 
barangolt, és vackor meg kökény szedése után fűbe 
heveredve, órákig nézdegélte a sürgő hangyaboly mikro- 
kosmosát: j ; 
Vagy elbocsátá lelkét ringatódzni 
Szellő fuvalmán, bólintó galyon, 
Felhők futásával versenyt hajózni, 
Hanyatt terülve egy part oldalon, — 
Engedte önmagából kilopódzni : 
Hang, szín, sugár lett, tér és mozgalom, — 
Ó a természet, a nagy és örök — 
Mi ott henyél, csak hitvány földi rög. 

