MY NYADANP 1 MAAA LÁTÁ 
) t 
RK nagy vihar után, irodalmunk sfeldúlt berkeibenc 
midőn ismét gyülekeztek a szétzüllött és scsüggedte da- 
losok, uj társat üdvözölhettek a lefosztott ágakon. 
1861. végén hire szállt, hogy egy uj nagy költőnk 
támadt; a közvélemény irányitója, Rrany János, ki bó- 
kolásból soha erőszakot nem tett igazságérzetén, kijelen- 
tette, hogy a homo novus költészetünkre fényt deritni 
van hivatva. 
Pár év telt el; az igy felavatott vates, kinek hal- 
mindössze egy megrázó eseménynyel adott jelt magáról: 
mielőtt a negyedik év letelt volna, halálhíre döbbenté 
meg . a. hazát. Elmulása oly rohamosan esett mint fel- 
tűnte. Nagy műve mellett ennek tervezett párdarabjából 
töredék, néhány kisebb-nagyobb alkotás meg egy csomó 
lirai vers maradt hátra hagyományul. Eletéről csak ke- 
veset lehetett tudni, és ez a kevés is elég szomoru 
volt arra, hogy tartózkodva rebesgesse a hir, és vissza 
riadjon az, ki a fátylat föllebbenteni akarta. 
Azóta közel két évtized folyt le. A távolság elvette 
a kin élét, felemelhetjük a fátylat; a tanulmányozó már 
az összegyüjtött művek hosszu során át szemlélheti az 
emberi léleknek egy érdekes egyediségét. 
Madác hszelleme különben mulasztással nem vá- 
dolhat. Még életében a leghivatottabbak méltatták bu-. 

hatatlansági — utlevelét  közelismerés adta kézről-kézre, 

