12 
lélek? Ugy inkább a végsemmisülés, inkább a Nirvána 
mint ily öröklét. De ki tudna eligazodni? A temető 
nem felel, csak a halandóságnak nyujtja statisztikáját, 
melyben fejfák a számok; az egyén élete mint per- 
cíg ragyogó csepp vissza zuhan a tengerbe. 
Igy vezeti Madáchot teljes tagadásra a misanthro- 
pia, a testi-lelki gyarlóság tudata, s a lét problémájá- 
nak megfejthetlensége. Ezúttal inkább misanthrop még, 
mintsem bölcselő: később majd emelkedettebb, tárgyila- 
gosabb alapról veszi még egyszer és most már elfogu- 
latlanabban szemügyre ez eszméket. Rz "Ember tragédiája c 
ugyanis mind ugyanezen eszméket fogja tárgyalni reca- 
pitulátió gyanánt. 
Két pont körül egyébiránt már ezuttal mutatkozik 
rokonság. 
E két pont vizsgálását két kérdésbe foglalhatjuk: mi- 
ként hatottak Madách tagadó szellemére korának lelke- 
sitő küzdelmei, — és miként az emberiség hatalmas bio- 
grafiája, az örök fejlődést ábrázoló világtörténelem? 
RK kor demokrata áramlata nem sodorta el ugyan 
: Madáchot, de magával úsztatá. Az elvet mindenesetre itt 
"s ideális magaslatra helyezi, az elérhetetlenségig; amiért 
aztán a gyakorlati alkalmazásnál megint csalódás  ke- 
serű gúnya ejti hatalmába. A népjog apostolaként har- 
santja a tömeg fülébe: :Néked egy világ jutott osz- 
tályba, nép, — ki zárt ki belőle?c Lázitó szociálistaként 
mutat a keresztre, mely hogy róla a népszabadságért 
megefszitett megváltó egébe visszaszállt, ijesztőül maradt 
a jogkövetelőkre. Mily tapasztalat ösztönözheté őt ilyen 
lázító  riadóra? Hiszen a tömegért ő nem lelkesül! :E 
népet nem lehet minden nevelés nélküli elhagyott álla- 
potban levőnek mondani, — irja egy magánlevelében, 
— ez fonák mystificatió volna; de az ember alakjából 
kivetkőzött s gyökeréig demoralizált fajnak, minő tán 

