

















magának e műnek koncepciójával is készen találkozunk 
egyik jegyzetében. :Ujra elolvastami a Pálnak töltött 
mérget, — irja 1857-ben egyik pesszimisztikus költői le- 
vélre vonatkozólag. — Miért nem tartám azt magam- 
nak? Eh mit! E méreg igazság, ha tragédia is: az em- 
Deri természet sohasem tagadja meg maga-magát, és 
Ádám a teremtés óta folyvást csak más és más alak- 
ban jelen meg; de alapjában mindig ugyanazon gyarló 
féreg marad, a még gyarlóbb Évával oldalánc. 
II. 
sÖrök remény, örök családostól kisérve; mindig az 
eszmény magasztos képe s reá mnidig a kiábrándulás 
lehangoltsága, üressége: ez az "Ember tragédiájac, mely 
az emberiség történelmének főbb  mozzanatain vezet 
átcs, — mondja Szász Károly. 
Bz sEmber tragédiájac az egyéni lét tapasztalatait 
alkalmazza az összes emberiségre. Mint az egyes élet- 
koroknak, úgy a világtörténet korainak is csalogató li- 
dérc az eszményük, mely megközelittetésekor tova sik- 
lik és új alakot ölt. Mint az egyén élete tárgytalanná 
váló, céltalan küzködésnek hosszabban-rövidebben tartó 
folyamata, olyan emberiségé. A világtörténetnek tanuskod- 
tatása e mű a sikertelen küzdések örök megújultáról, 
hogy célul maga e küzdés tünjék ki végre. Belejátszik 
az öngyilkosság apológiája, e tanúságra alapítva, mi- 
közben a költő képzelete az öngyilkosságnak az első 
emberre alkalmazásával kacérkodik, ama végső mentő 
szer első felhasználásában tetszeleg, melyhez később 
úgy is hozzá folyamodik az utókor. A nagy tableauk 
csak azért vonulnak el Ádám előtt, hogy egy modern 
pesszimista történetbölcseletéig emelkedhessék, s az em- 
At í : 
; A dá ó vi 1 . " ré kŰ 
CNNÁLOAONÁ A Ka lg 4 NY kodási AEK VALÁL ee a AAKÓSÁNI sót Akar fu aa tAKARÉ E 5 

