24 
mint itt halljuk minduntalan. :B nő szeretni van te- 
remtve, mondja Herakles, és ha ezt nem bír már, Hal- 
jon el.c Hogyan fogja fel a szerelmet, érvei nem hagy- 
hatnak e felől zavarban: Minek a csirát veszített lény 
a föld ezer növényi közt, kik fajzanak és tenyésztenek?-a 
veti utána. S ha még kétség forogna fent, nyiltan ki- 
mondja, hogy saz asszonyember fajt tenyészteni van 
teremtve.c Ennek a szerelemnek fölhevültsége bDruta- 
lis érzékiségnél egyéb nem lehet, ezért szól ily veszett 
extasisban Herakles kedveséhez: :Olvadj fel vélem itt, 
hogy elvegyülve him-vérem és lelkemnek lényegében, ne 
sóvárogjak asszonyért s kijátszam a sárgyurót, ki ré- 
szeg mámorában az embert két példányban nyomta ki. 
A Hofimantól vett jelige, mely a férfinak nő nélkül 
is nagy voltát hirdeti dacosan, azt engedné következ- 
tetnünk, hogy a költő idézett művében a férfinak 
megdicsőültét hirdeti a szerelem önző érzetének leküz- 
dése, a nőről lemondás által; az egész azonban inkább 
csak küzködés a fékevesztett nemi szenvedélyek dü- 
höngésével, a mi Heraklest az őrültség határához űzi, 
hogy egy uj fizikai világrendszerről ábrándozzék. :1s- 
. ten leendett volna még belőlem, kiált Madách fel másik 
ifjukori hősére, Lorántra emlékeztetőleg, hogyha e kol- 
dus teremtés nem hálóz puha keblihez; e koldus, ki oly 
nyomorult, hogy saját erővel az állatok felett sem birna 
ragyogni. Isten leendne az emberfiakból, ha a szerelem 
ösztöne s a nővágy kihalna vagy kiforrna kebleinkből. 
Oh testünk halhatatlan életét csak e mámor ragadja 
el tőlünk, mert miriadnyi alkatrészei vérünknek untalan 
zsibonganának, s megunva az alaknak régi nászát, uj 
életmüszert szülnének napvilágra.c Majd később, élete vé- 
gén, mikor ugyane drámáját átdolgozni szándékozik, tu- 
dományosan kiván leszámolni a témával és a nőt vá- 
lasztja akadémiai székfoglalója tárgyául, még akkor sem 

