
27 
nem szerelem. Te ha szeretsz költői hévvel, az szüdnek 
szent imádkozása, s ez addig buzgó csak, mig kétes az 
istenség áldása — átka. Vagy az Hetna-tüz szivedben 
majd bir-e igy örökre égni? S az ideál a megszokás, a 
házi gond közt párázatként nem oszlik-e el? Ha birod 
a nőt, kit imádsz, s majd életednek sáros utján hoz- 
zád nyügözve mindig ott áll, s az unalom s a gond 
órájában még sorját toldja rossz perceknek?! Ki láng- 
érzéssel egy ideált ölel szivéhez, birásban boldog soha 
sem lesz.c A csalódott férfikor e kétségbeejtő axiomája 
csak az ifjukor elveinek visszhangja keserű tapaszta- 
latoktól erősülten. 
E sorokban Madách legbensőbb lényének alapele- 
meibe enged tekinteni. Madáchot a női hütlenség áldo- 
tául szokás feltüntetni. Mondhatjuk, hogy ő már lelki 
szervezeténél fogva kizáratásra volt szánva a boldogság 
édenéből. Soha boldog ő nem tudott lenni: még férfikora 
legboldogabb perceiben is csak búsóhaj szakad fel keb- 
léből, az üdv túlteltségétől; az élvezés mámorában is 
csak kétség emészti; neki elrohan a jelen, mert a jövő 
gyötri, s a félbiírásnak kinjai öldösik. De a nagy csa- 
pásnak rája zuhantakor sem törik össze; kiállta után 
ujabb viszonyának találni nyomát, mely alkalmasint köl- 
csönös lemondás folytán barátsággá vagy tán egészen 
kihült.") Sőt főművében, mely politikai fogsága alatt xé- 
szült börtönében, s melyet e szerint anachronismus- 
sal tekintenek családi baja szülöttének, főművében — 
ismételjük — az általános pessimismussal szemben egye- 
düi a nő van elfogulatlanul itélve, sőt a lehető legna- 
gyobb szerepre méltatva, mert az összes létnek központ- 
jául van oda állitva. 
t) Egy látogatás. — Még egy szó hozzá (:Feledtem, 
hogy férjed vanc, irja emebben.) — Hozzá. — BHtlász. 
. 
szá ö s kás gerásk ss ásésétő 
S e e. PE s Et 
új; 
KE Tt o Et ea 
pal a 
a 
E ton 
nyi 
s 
ak 
A 

