
. Ostwald Vilmos előadása az első Monista-Kongresz- 
szuson, Hamburgban, 1911. szeptember 10-én. 
MÉLYEN TISZTELT GYÜLEKEZET! 
HK leghivatottabb részről!) hallották az imént, hogy 
mily mértékben keritette hatalmába az emberi elme a 
világ legnagyobb, valamint legparányibb dolgait. Az em- 
ber a megkivántató munka-mennyiségek hijján ugyan 
nem birja pályájukból kisodorni az égitesteket, de hosszu 
évekre a legpontosabban előre meg tudja ezt a pályát 
határozni. Fel tudja használni a külömböző égitestek 
egyidejü pályafutásának ismeretét arra, hogy páiyájukat 
évmilliókra megszabja. Másrészt viszont behatol a puszta 
szem előtt elrejtett világba, hogy megismerje sra pontot, 
melyből az élet fakadtc. Amit eddig a legmélyebb titok 
fátyla fedett, a nyugvó petesejt megtermékenyitését: ké- 
miai és fizikai reakciókra vezeti vissza. 
HK tudomány az az általános segitő eszköz, mellyel 
az ember a maga erejét ily roppantul kiterjesztette. 
A tudomány az a mindent lebiró szerszám, amely egy- 
aránt hozzáférkőzik a legnagyobb, mint a legparányibb 
jelenséghez, amely előtt épp ugy fel kell hogy tárják 
titkaikat a csillagzatoknak, mint az állati és növényi 
t Lásd: Arrhenias : Das Weltall . . , J. Loeb: Das Leben. Alfred Kröner 
kiadása. 

