 adójötáktlákálákóólólákzllb a llkuatásásáb VÁLTAK 4 
"Wan 7 kB K ? xi 93 AT NYRR VT A EDYARNGYENTKBB NA 

4 
előadóit jellemezte, Önök bizonyára szintén azt a Dbe- 
nyomást nyerték, hogy nem annyira maguk a felfedezők a 
— kiknek páratlan munkásságát hálával ismerjük el — 
viszik az emberiséget a magaslatok felé, hanem maga a 
tudomány. A tudomány, mely napjainkban szerszámból 18 
önálló és független fejlődésü lénnyé vált. ; 
AK modern kulturfejlődés alacsonyabb fokain is na- 9 
gyon világosan szemlélhetjük a szerszámnak ilyen ön- 
álló lénnyé való fejlődését. Akinek alkalma volt egy — 
modern óriási gőzhajót apróra megfigyelni, a gépezetét — 
és kormányzó-készülékeit megismerni, az nem zárkóz- 
hatik el az elől a benyomás elől, hogy nem valami puszla 
géppel áll szemben, hanem egy roppant, autonom élő 5 
szervezettel, amely ugyan mint valami jámbor, tanulékony 
elefánt engedelmeskedik a vezetőjének, de hibás vagy 
avatatlan vezetést érezve, makacs lesz, kivonja magát 8 
vezetője akarata alól. Ilyenkor aztán a benne felhalmo- — 
zott óriási energiákat nem hogy az ember hasznára, de fi: 
kárára, sőt megsemmisitésére forditja. ; 
" . Még sokkal inkább ilyen benyomást nyer az, aki 
a tudomány valamely ágával foglalkozik. A tudomány Mé. Í 
a maga külön életét élő szervezet, mely vagy függet- Ba. 
lenül megáll, tekintet nélkül arra, hogy ez vagy az "aa 
az ember, ma vagy tegnap melyik részét tudja vagy — 
tudta. A tudománynak ezt a sajátosságát legvilágosab- — 
ban a tudomány történetéből ismerhetjük meg. Mint 
oktató gyakran tapasztaltam, hogy egy bonyolult és nehéz 
fejezetet ugy tudtam kezdő tanitványaimmal legvilágo- 
sabban megértetni, ha ennek a fejezetnek a történetét 
követtem és a gondolatokat körülbelül abban a sorrend- 
ben adtam elő tanitványaimnak, amelyet az emberiség 
azoknak a problémáknak a megvilágitása végett magá- ú 

