
19 
ugy hogy de Candolle, Galton és mások alapvető munkái 
után valóságos racionális tudományról szólhatunk. 
A figyelmes hallgató talán feltünően hézagosnak fogja 
érezni ezt az előadást, amelyben a történelem nem 
szerepel külön tudományként. Ámde helyes megfontolás 
csakhamar meggyőz róla, hogy a történelem, mint az egy- 
kor megtörtént dolgoknak a tudása, valójában nem tudo- 
mány mindaddig, mig Ranke klasszikus formulája szerint 
annak a megállapitására szoritkozik, hogy rmilyen is volt 
tulajdonképen a mult.s Itt nyilván nincsen szó prófeciáról, 
következésképen tudományról sem beszélhetünk. Majd ha 
a történelmet tapasztalati alapként fel tudjuk használni a 
szellemi, gazdasági, jogi vagy egyébféle fejlődési folyama- 
tok megállapítására, akkor tudomány lesz: mert ebből a 
tapasztalati anyagból következtetést vonhatunk a jövőre, 
tehát felépithetjük az illető jelenségek praktikus ortalgerttaa 
történetük ismeretének alapján. ! 
Ebből önként következik, hogy a történelem annyi 
részre oszlik, ahány külön tudomány van. Van történelme 
a mathematikának, a pszikologiának, ugyszinte természe- 
tesen a jognak, a politikai viszonyoknak, gazdaságnak 
és a művészetnek is. Amit hagyományosan történelemnek 
nevezünk, az főkép a nagy politikai változásokra szoritko- 
zik, tehát a legfeltünőbb és az érdeklődést leginkább kihivó 
jelenségekre. De az emberiség kulturájára ezeknek távolról 
sincs akkora jelentőségük, amilyen ennek a hagyományos ér- 
deklődésnek megfelelne. Az emberiség tulajdonképeni. törté- 
nete a kultur-történet és ebben a technika történetének nagy, 
gyakran döntő szerepe jutott. Már az a tény maga, hogy 
mai napig nem irták meg rendesen, alaposan a technika 
történetét, legalább is nem ugy, hogy a politikai változások 
történetével megközelítően is összehasonlitható lenne, mu- 
tatja, hogy mily célszerütlenül és tudománytalanul művelték 
idáig szakmájukat az egyoldaluan filozófia és nem tech- 
2" 
, Ta TAANRAKÁR B 
