20 
nikai képzettségü történetirók. A mai történetirás minden 
elfogulatlan szemlélőjének önként ajkára tolul az a kérdés, 
hogy hové vezet az elmult tények hovatovább apróléko- 
sabbá való feljegyzése és megállapítása? Hisz ez a vál- 
lalkozás nyilvánvalóan határtalan és meghaladja az em- 
beri erőt, mert lehetetlenség egy szükebb területre is ab- 
szolut teljességgel egybegyüjteni történelmi ismeretünket. 
A tudomány általános meghatározása megadja az előbbi 
kérdésre a feleletet. Ha a tudomány prófécia, ugy csupán 
azokat a tényeket kell megállapitani, amelyeket valamely 
módon jóslásra akarunk felhasználni. Ellenben mindazokat 
a tényeket, amelyek pusztán a mult megismerését szol- 
gálják, mint lényegteleneket mellőzhetjük. Abból, hogy a 
tudománynak jósolnia kell, kritériumként kapjuk, hogy tör- 
ténelmi megállapodás csak az oly eseményeket és az esemé- 
nyek csak oly részeit és oldalait illeti meg, amelyek ismét- 
lődnek, amelyeknek tehát általános vagy törvényszerü jel- 
lege van. Az egyszer megtörténő dolgok azonban egyben 
el is tünnek a földről és igy nem lehetnek tudományos kuta- 
tás tárgyai. A valódi tudomány csak a törvényszerü viszo- . 
nyok felderitésével foglalkozhatik, az egyszer megtör- 
tént események megállapítása krónika vagyis kiváncsiság. 
Kérdést kell tenni továbbá az alkalmazott tudomá- 
nyok vagy technikák szisztematikus rendje iránt. Habár . 
a tiszta tudományok alapján az összes elképzelhető al- 
kalmazott tudományok vagy technikák teljes rendszere 
megállapítható volna, ezt itt, mint tulságosan messzire 
vezetőt, mellőzzük. Valójában a technikák nem a fo- 
galmak terjedelme és tartalma szerint fejlődtek, hanem 
az emberi nem egyes szükségleteihez mérten, amint ezt 
a földfelület különös alakulása, az emberi szervezet külö- 
nös természete és végül a földön és a napjainkban 
egyszer ható tényezők feltételezik. Igy jelenleg a tech- 
nikai tudományokat leginkább alkalmaztatásuk területei " 

