
23 
területekre kiterjesszük, amelyekhez eddig látszólag hozzá 
nem férhettünk. 
Föl kell még vetnünk azt a kérdést, hogy miben 
látjuk a tudomány célját és hatását. Feleletünk 
ugy szól, hogy a tudomány célja azonos egész létünk 
céljával. A tudomány ugyanis a leghathatósabb eszköze 
létünk fentartásának, fokozásának és emelésének. Habozás 
nélkül kimondom, hogy ez a cél: a boldogság. 
Ezzel elértünk az ethika alapvető kérdéséhez. 
Önök tudják, hogy mostanáig az ethikának legkülön- 
bözőbb megalapozását kisérelték meg, anélkül, hogy a 
probléma kielégitő megoldást nyert volna. Már a [eg- 
régibb időben hangoztatták azt a véleményt, hogy inin- 
den ember a boldogságot keresi és hogy az ethika fel- 
adata, a legnagyobb boldogsághoz vezető ut megjelö- 
lése. Ámde vallási, azaz papi részről minduntalan azt az 
ellenvetést tették, hogy az élet céljainak ilyetén kitüzése 
nagyon is alacsony, nagyon is közönséges, nagyon is 
emberi: magasabb célokat kell keresni. Csakhogy az eti- 
kának smagasabb rendüc megalapozása hiábavaló volt, 
mert amit a boldogság helyébe tehettek, az mind kivül 
esett az emberen, tehát sem bizonyitható, sem állandóan 
biztosítható nem volt. Beszéltek egy immanens erkölcsi 
tudatról. Ha tekintetbe vesszük a néprajzi tudomány ut- 
ján megismert etikai tények roppant sokféleségét, lehe- 
tetlen egységes erkölcsi fogalomról beszélni. AK tudomány 
megvilágitása mellett ilyen megállapítás lehetetlen. Tudjuk, 
hogy a lelkiismeret változó. Örökös erkölcsi törvény! Hon- 
nan vegyük? Talán az ugynevezett kinyilatkoztatásból, 
vagyis olyan forrásból, melyet mi monisták eleve meg- 
tagadunk, vagy talán az ugynevezett természetes erkölcsi 
törvényből? De mi egyéb ez utóbbi, mint annak a kornak 
és társadalomnak ethikai gondolkodása, amelyben az il- 
lető ethikus él, talán fokozva egy jobb jövő értelmében 
