28 
szeti törvényekkel és a világ folyása, mely a természet 
törvényeit követi, bennünket elpusztitana és megsemmi- 
sitene. Ha tehát a tudomány ilyenféle  kivánságainkat 
nem teljesítheti, akkor ebben is a jóságos, bölcs istenség 
módján jár el, mely meghiusítja azokat a vágyainkat, 
amelyek szükségképen romlásunkra vezetnének. 
Csupán egy pontban mutatkozik nagy, alapvető kü- 
lönbség az istenség fogalma és a tudományról alkotott 
fogalmunk közt. RK régi isten U r volt, akihez csak kö- 
nyörgéssel volt szabad közeledni és aki kénye szerint 
döntött. Az Ó-testamentumban szigoru és féltékeny isten 
ő, aki ellenségeinek erőszakos leigázásával, az engedet- 
lenek kiméletlen és kegyetlen megbüntetésével kénysze- 
ritette ki maga iránt az engedelmességet és aki hivei 
felett korlátlanul uralkodott. A későbbi, fejlettebb felfo- 
gás a régi kemény, szigoru, féltékeny istent átalakitotta 
egy jóságos, atyai, szelid istenné. De még ez is kor- 
látlan uralkodóként önkényesen itélkezett és vele szem- 
ben csak a föltétlen meghódolásnak, az alázatos kérés- 
nek volt helye. A mai tudomány természetesen tudja, 
kogy az istenség ilyetén fogalma merőben bizonyos em- 
beri, sőt néha tisztára papi ideálok summája volt, de 
ezt természetesen nem tudták azok, akik ezt a fogalmat 
megalkották, illetve a papságtól átvették. Itt nyilvánvaló 
különbség van a régi öntudatlan istenség-fogalom és a 
mai tudatos tudomány-fogalom közt. Mert a tudomány 
az emberiségnek önalkotta müve és nem ugy közeledünk 
feléje, mint valami korlátlan uralkodóhoz, kinek itéletét 
nem is sejthetjük, csupán alázattal fogadhatjuk, hanem 
becsületes, őszinte munkával járulunk elé- 
be. Kivánságainkat nem önkénye -szerint 
dönti el, hanem a természet törvényei sze- 
rint, amelyeken lényünk alapszik. 
Végül még a legfcntosabb megjegyzést. A theológu- 

