6 
I et dannet og kristeligt Hjem i den jyske Søkjøbstad 
tilbragte Søfareren sin Barndom. Faderen beklædte i en 
Række af Aar Tillidshvervet som Kirkeværge ved Byens 
Sognekirke og var nøje knyttet til Stadens ledende Mænd, 
da hans Hustrus Søster, Margrethe Bering eller »den gamle 
Fru Borgmesters«, var gift med to efter hinanden følgende 
Borgmestre, Cortsen og Blymester, men forøvrigt var Jonas 
Svendsen langt fra nogen velhavende Mand; han havde mange 
Børn, og en Søn af første Ægteskab voldte ham mange Ud- 
gifter, indtil han sluttelig sendtes til Østindien. I Skifte- 
behandlingen”) af hans Dødsbo 1719 findes et Skøde fra ham 
og Hustru, hvori det hedder: Vi som begge ere gamle, 
skrøbelige og affældige Folk, og intet kan være os selv gode, 
mindre til vort Ophold i nogen Maade forhverve, og vores 
Formue bestaar kun af dend gamle, brøstfældige Gaard, vi 
i boer, og dend liden Bohave, der udi findes, som er af ringe 
Priis, — og Fortegnelsen over Bohavet gjør næppe nok Ind- 
tryk af et fattigt Middelstandshjem for 200 Aar siden. Det 
stemmer godt hermed, at Dødsboets Værdi kun beløb sig til 
214 Rdl. 5 Mk. 9 Sk., der kom til Deling mellem Børnene 
af de tvende Ægteskaber, og det var denne Arvepart med 
paaløbne Renter, ialt 140 Rdl., Vitus Bering senere skjænkede 
sin Fødeby »at employere den fattige Husarme til Nytte.«") 
Af Tilbøjelighed og tvunget af Hjemmets smaa Kaar 
søgte Bering Søen og uddannede sig paa Langvejstogter til 
en dygtig Sømand, Fra en Østindiefart kom han 1703 til 
Amsterdam, hvor han gjorde Bekjendtskab med den norsk- 
