9 
Cruys bevarede hele sit Liv en levende Forkjærlighed 
for sit norsk-danske Hjemland, og det var naturligt, at den 
skandinaviske Sømandskolonni i St. Petersborg samlede sig 
om ham. Hans Eftermand som Vicepræsident i Admiralitets- 
kollegiet og Equipagemester var den tidligere danske Sølieute- 
nant Peter Stevers,, der ligeledes hævede sig op til de be- 
tydeligste Stillinger og øvede en højst gavnlig Indflydelse paa 
den russiske Flaades Udvikling, men ved Siden af disse to 
Mænd stod en Række andre som Admiralerne Daniel Jakob 
Wilster og Peter Bredal, Kommandør Thure Trane, Skeving, 
Herzenberg og Peder Grib, «Tordenskjolds tapre Vaaben- 
fællesto. m. fl. 
Vitus Bering hørte i lang Tid til Cruys' nærmeste Om- 
givelser, og disse to og Admiral Sievers danne et hæderligt 
skandinavisk Trekløver i den fremmede Marine. Bering 
ansattes strax i den østersøiske Flaade, og i Ruslands mange- 
aarige Kampe fandt hans Energi den Tumleplads, han tidligere 
havde søgt paa Oceanet, og samtidig havde han den Til- 
fredsstillelse at kæmpe mod sit eget Fædrelands Fjender. 
Han var en modig og dygtig Skibschef, under hele Krigen 
færdedes han snart i det asovske og sorte Hav, snart i de 
østersøiske eller andre nordiske Farvande, og nogle af de 
vanskeligste Førselsexpeditioner betroedes ham. Czaren satte 
Pris paa ham, og da han — efter Ulykken ved Pruth 1711 — 
tænkte paa ved en dristig Sejlads gjennem Bosporus at frelse 
3 af Sortehavsflaadens bedste Skibe, betroede han V7zus 
Bering, Peder Bredal og SYmon Skop dette Hverv. Om 
