23 
først skaffe sig Boliger, hele November gik hen med Træfæld- 
ning, og først den 2den December kunde Bering flytte ind under 
eget Tag. Derimod stod Expeditionsskibet allerede paa Sta- 
belen, og under alle Trængsler fandt Chefen Lejlighed til at 
fremme dets Bygning med Kraft. 
Men værst gik det dog Spangberg. Han overraskedes af 
Vinteren 60 Mile fra den beboede Plads Judomskoje Krest, i 
et aldeles øde og sumpigt Sted, hvor han ikke kunde faa 
den mindste Hjælp. Ved Bifloden Gorbovoje's Udløb i Judoma 
maatte Fartøjerne forlades tilligemed Provianten, til Fods med 
Mundforraad paa Haandslæder tiltraadte han og hans Folk 
Rejsen imod Okotsk. Imidlertid tog Vinteren til, Kviksølvet 
frøs, Sneen faldt i tykke Lag og naaede Mandshøjde. Slæ 
derne maatte lades tilbage, og i samfulde 3 Vinteruger fra 
den 4. Novbr. søgte de rejsende hver Nat Ly i Sibiriens Sne- 
dynger. De svøbte sig ind i alle de Skind, de kunde op- 
drive; deres Proviant slap op, Sulten indfandt sig som Kuldens 
Stalbroder, ja, tilsidst maatte de søge at opholde Livet ved 
at gnave »Remme, Lædersække og Sko«, og de vilde være 
omkomne, hvis de ikke tilfældig vare komne ind paa den 
forudgaaende Berings Marcheroute og her havde truffet paa styr- 
tede Heste og nogle 100 Pund efterladt Mel. Den z1de De- 
cember modtog Bering en Skrivelse fra Spangberg, hvori han 
meddelte, at han rejste til Judomskoje Krest med 96 Slæder, 
medens han paa Fartøjerne havde efterladt en Styrmand og 
6 Soldater. Øjeblikkelig afsendte Bering 10 Hundeslæder 
(Narter) med Proviant for at komme ham til Undsætning og 
