2 
hine Kystsejladserne og Slæderejserne i Polartogternes Tjeneste, 
og det er først derigjennem og ved en methodisk Udvikling 
af disse Midler, at Vestevropa har kunnet fejre sine smukkeste 
Triumfer i arktiske Egne og naaet længere frem end det 17de 
Aarhundredes Navigatorer. Den russiske Polarforskning har 
en Række smukke Navne, der kun savnede en Serard 
Osborne's Pen for.at glimre ved Siden af Franklins og Mc. 
Clure's, og det er vort Folks Hæder, at en af de største og 
den første af disse Mænd var vor Landsmand, at det mest 
glimrende Afsnit i det store Riges Forskningshistorie skyldes 
Vitus Fonassen Berings Initiativ og utrættelige Energi. Peter 
den store sendte ham paa et heldigt Togt nordøst for Asien, 
men da han kom hjem derfra, gjorde han Udkast til hele 
Nordøstpassagens Undersøgelse fra -det hvide Hav til Japan, 
og om han end bukkede under midt i sin Gjerning, levede 
han dog længe nok til at se sin kæmpemæssige Plan nærme 
sig Fuldendelsen. Langt ude i det stille Hav, midt i Skue- 
pladsen for hans Manddomsgjerning, hviler hans Ben under 
den Sanddysse, der ogsaa var hans Dødsseng. Kun et simpelt 
Trækors betegnede gjennem mange Slægtled hans Hvilested, 
og desværre har hans Eftermæle været fattigt og ringe som 
dette. Hans Gjerning tilhørte et fremmed. Folk, der kun 
havde liden Sympathi for Manden, og hans eget Folk, hvor 
han kunde have fundet denne sympathetiske Deltagelse, kjendte 
kun højst ufuldkomment hans Gjerning. Næsten 100 Aar efter 
sin Død fandt han først en omhyggelig Biograf, men endnu 
i vore Dage har en stor Videnskabsmand og lykkelig Fælle, 
