39 
en Landspids, hvorfra Kysten løber imod Vest.  Herpaa 
byggede Kaptainen den temmelig sandsynlige Slutning, at 
han nu havde naaet Asiens nordøstligste Spids. Men nu maa 
man vel indrømme, at den Omstændighed, hvorpaa Kaptainen 
grundede sin Slutning, var falsk, thi man har senere faaet at 
vide, at den omtalte Landspids var den samme som den, Ind- 
byggerne i Anadyrskfortet kaldte Serdze Kamen paa Grund 
af Klippens hjærteagtige Form.« — Allerede dette ser højst mis- 
tænkeligt ud. Nogle uvidende "Kosakkers Meddelelser op- 
stilles som et Korrektiv til nautisk uddannede Sømænds Be- 
retning, og der antydes, at Besætningen i Anadyrskfortet 
havde et nøje Kjendskab til Tschuktscherhalvøens Nordkyst, 
hvad den aldeles ikke havde.) Men for at forstaa Miller 
maa vi gjøre en Sidebevægelse. Da Bering i Sommeren 1729 
var paa Hjemrejse til Sct. Petersborg, mødte han mellem 
Okotsk og Jakutsk Kosakhøvdingen Scheståkof, der ved Hjælp 
af Berings Skibe havde til Hensigt at foretage et vidtstrakt 
Krigstogt i det østlige Hav. Han faldt kort efter i en Træf- 
ning, men hans Ledsager, Kaptain Pav/uzzkt, udførte et Strejf- 
tog i Tschuktschernes Land. Fra Anadyrskfortet gik han 
nordpaa til Ishavet, derfra langs dettes Kyster imod Øst, saa 
tværs over Tschuktscherhalvøen og ned til Stillehavskysten, uden 
at det er muligt at paavise nærmere, hvor han har været, da 
hans Marcheroute, saaledes som den findes indtegnet paa Millers 
Kaart, er aldeles umulig. Saameget er imidlertid uigjendriveligt, 
athan, kort efter at være gaaet tværs over Tschuktscherhalvøen 
fra Nord af, kommer til et Hav, og dette Hav kan ikke 
