AI 
Han benyttede Berings Kaart som Grundlag, da han ikke 
havde noget andet, men han udelod 7Sschukotskoj Noss, og 
paa den 66 Bredegrad indtegnede han Serdze Kamen, men 
herfra lod han Landet bøje først imod Vest og derfra imod 
Nord og Øst op til en stor afrundet Halvø paa 72—75"n. Br., 
som han kaldte Tschukotskoj Noss. Det er denne fingerede 
Halvø, Pavlutzki gaar tværs over; selvfølgelig naar han Stille- 
havskysten Nord for vort Beringsstræde, og det lykkes Miller 
paa denne Maade at faa Serdze Kamen indlagt Nord for 
dette. Efter Millers Mening havde Bering altsaa ikke om- 
sejlet Asiens nordøstligste Hjørne og aldrig været ude af det 
stillet klart ros] om end; Landet "bag ”Serdzer Kamen 
siger han — »drejer imod Vest, saa danner denne Bøjning 
dog kun en stor Bugt, thi derefter tager Kysten atter sin for- 
rige Retning imod Nord, indtil det egentlige Tschukotskoj 
Noss som en stor Halvø viser sig paa en Polhøjde af 70 eller 
ileretGraider "og hvor man altsaa først med|Grund "kunde 
have sagt, at der ingen Forbindelse fandt Sted mellem begge 
Verdensdele, men hvem kunde vide alt dette paa Skibet? 
Den egentlig rigtige Opfattelse af Tschuktscherlandets Skik- 
kelse og den efter dem opkaldte Landspids skylder man jo 
mine i 1736 og 1737 i Jakutsk anstillede geografiske Under- 
søgelser.« (S. 117—1g9.) 
Blindet af Arkivstøvet i Jakutsk stillede Miller saaledes 
alt paa Hovedet. Tschukotskoj Noss, som Bering havde om- 
sejlet paa 64” 18” n. Br. løftedes op over den 72de Bredegrad; 
Berings nordligste Punkt, der laa langt ude i Havet, gjordes 
