45 
var over en Grad for sydlig, og for overhovedet at faa Mening 
i Millers Fremstilling havde Cook Valget imellem helt at 
udslette Navnet eller at løfte det op paa en tilnærmelsesvis 
rigtig Højde. Cook valgte det sidste, og dette Fejlgreb af 
ham skyldes, at den sidste Splint af Millers forfængelige 
Bygning er gaaet over i Efterverdenens Kartografi. Paa 67" 3' 
n. Br. traf Cook et stærkt fremspringende Forbjærg med 
mange Takker og Tinder og «muligvis kan en eller anden 
af dem have Form af et Hjærte. Dette Forbjærg. have vi 
paa Millers An- og Tilsvar kaldet Serdze Kamen» ?”). 
Herttræffe vi altsaadet 3dje Serdze Kamen og vise 
nu, hvorledes det har vandret rundt om Østasiens Hjørne. 
Nu ligger det selvfølgelig nogenlunde i Højde med Berings 
nordligste Punkt, men uheldigvis svarer det slet ikke til 
Miillers Beskrivelse. Det springer ikke langt ud i Søen mod 
Øst, dets Hovedretning er tvertimod Nordvest, bag det 
vender Kysten sig ikke paa en iøjnefaldende Maade mod 
Vest, men fortsætter sin tidligere Retning, og det bestaar 
ikke af stejle Klipper og en lav uoverskuelig Odde ud i Havet. 
Med andre Ord, det nuværende Serdze Kamen har ikke det 
fjærneste at gjøre hverken med Berings Sejlads eller med 
Millers Beskrivelse >). (Se Kaartblad I.) 
Til dette Afsnit af Berings Historie maa endnu føjes en 
lille Bemærkning. I von Baer's fortrinlige Afhandling: «Peter 
den stores Fortjeneste af Geografien», søger han at paavise, 
at Bering vendte om ikke den iI5sde, men den 16de August, 
og det uagtet baade Bering og Muller i trykte Skrifter nævner 
