68 
som Følge af den ringe Tiltro, hans første Expedition fandt 
i Rusland, var uheldigt og usikkert stillet. Men han havde 
Grund til at klage over mere end dette. Det gigantiske Værk 
krævede en despotisk Vilje, udstyret med diktatorisk Magt, 
men Bering havde ingen af Delene og særlig ikke den sidste. 
Senatet udtømte sig i Anvisninger, Antydninger og Forslag 
snarere end i bestemte Befalinger om de nødvendige Midler; 
der var indløbet talrige og overdrevne Klager over de Lidelser, 
Berings første Expedition havde foraarsaget Kamtschadalerne, 
og Regeringen var derfor uklog nok til at binde Chefens 
Hænder, samtidig med at den overlæssede hans Skuldre. 
Ved ufornuftige Instruxbestemmelser gjordes han afhængig af 
sine underordnede. Det var allerede galt nok, at han intet 
afgjørende maatte foretage sig i Sibirien uden først at raad- 
slaa og komme overens med den derværende Landsregering. 
Guvernøren i Tobolsk, Viceguvernøren i Irkutsk og Vojevoden 
i Jakutsk; paa Grund af de store Afstande og de usle Veje 
grænsede en saadan Forhandling nær op til det umulige, og 
Regeringen kunde sige sig selv, at disse Myndigheder kun 
under den kraftigste Tvang vilde efterkomme Forlangender, 
der maatte udtømme Landets Hjælpekilder og ødelægge de 
svagt befolkede og fattige Egne. Men værre var det dog, 
at Senatet paalagde ham ved alle vigtige Lejligheder at 
handle efter Samraad med sine Officerer og at overgive 
enhver vigtig Beslutning til Kommissionsbehandling. En saa- 
dan Tjenestegang er fuldstændig ufattelig for os; men Soko- 
ldf, der selv var russisk Søofficer, siger herom, at Kejserrigets 
