85 
og da Lassenius haabede gjennem de to følgende Somre at 
kunne fortsætte Togtet, indskrænkedes Proviantrationerne be- 
tydeligt. Den 6te November begyndte Polarnatten, kort efter 
overfaldtes næsten hele Besætningen af en dræbende Skør- 
bug, og denne Sygdom greb om sig med en saadan Vold- 
somhed, at maaske kun Jens Munk og hans Lidelsesfæller 
ved Churchillfloden have kjendt noget værre. Den i1ode 
December døde Zassentus, og i de følgende Maaneder næsten 
alle Befalingsmænd og 31 af Mandskabet, saa at da Berings 
Hjælp indtraf, fandtes kun 8 Mand i Live. Miller og Gmelin 
fortælle, at Mandskabet beskyldte Lassenius for Højforræderi 
og gjorde Oprør imod ham, men i Akterne findes intet som 
helst derom, og Historien synes opstaaet ved en Forvexling 
med Underkonstabel Rosselius, der: den I18de November 1735 
alsendtesertArrest til Jakutsk ENE Orhatkerstatte de døde, 
maatte Bering i 1736 sende et helt nyt Kommando: Løjtnant 
Dmitri Laptjef, den degraderede Styrmandsløjtnant P/auting 
og 43 Mand til Khariulakh for at fortsætte Togtet; desuden 
afgik 2 Lægter med Proviant til Lenamundingen, og i 1737, 
før han selv afrejste til Okotsk og maatte opgive personlig 
at lede disse Arbejder, endnu et Skib med Proviant for at 
forsyne Magasinerne ved Ishavet. 
I 1736—38 gjennemgik det hele Foretagende en meget 
farlig Krise. Der var gaaet flere Aar siden Afrejsen fra Sct. 
Petersborg, der var udgivet over 300,000 Rubler, en uhyre 
Sum med Pengenes daværende Værdi, og dog kunde Bering 
ikke pege hen paa et eneste Resultat.  Lassenius var død, 
