II2 
hyllede-i en tæt Taage, ;0g "det lykkedes ”ham””sommetider 
ikke at opdage Land i 4 Favnes Afstand"). . Fra" Figurnyj 
løb han sydvest hen, men opfattede under disse vanskelige 
Forhold Smaaøerne Taroko!"") og Jessos Nordspids som én 
sammenhængende Kyst (Seljånyj, den grønne Ø) og ankrede 
i Bunden af Walvischbay, hans 7aal/modighedsbugt. Herfra 
saa” han Bugtens vestlige Grænselinje, han berørte dens Spids, 
Cap "Notske, "opdagede ”Sirokots' "Halvøen os Dele Fakkølen 
Kona-siro, som han henholdsvis kaldte Konosir og Tsyntron- 
noj, men, i det han vendte ud for Cap Notske og gik øst ud 
i det stille Hav mellem Sikotan og Tarokogerne, naaede han 
ikke over til selve den kurilske Række, og kun hans nord- 
ligste Ø i Gruppen, de tre Søstre, kan muligvis være Syd- 
spidsen af Jeturup. Han stod derefter ned langs Jessos Østkyst, 
opfattede den dybe Akischis Bay som et Stræde, der skulde 
adskille Seljényj og Konosir, satte saa næsten i ret Syd hen 
over den store Bugt paa Midt-Jesso, uden at se Land i Bun- 
den af den, ned til Cap Jerimo, hans Matmai, og havde saa- 
ledes besejlet hele Øsz-Fesso, men, paa Grund af den tætte 
Taage og de utilstrækkelige Undersøgelser, paa Kaartet udstykket 
. Kysten i tre Ølande: 4Zazmar, Seljånyj og Konostr. I sin 
Fremstilling havde de Vries 1643 sammenkjædet en hel Del 
Øer til et Land Jegco, og nu gik Spangberg til den modsatte 
Yderlighed, en alt for vidtdreven Udstykning af samme. 
Fra den 3dje til den 25de Juli beskjæftigede Spangberg 
sig med disse Undersøgelser. Han stødte flere Gange sammen 
med Nord-Jessos Beboere, Ainofolket, hvis mest fremtrædende 
