134 
tet Havn dannes bag en Barre med omtrent 7 Fod Vand ved 
Ebbetid, altsaa netop paa det Sted, hvor KArzrøf, som vi 
alt have set, fandt en brugbar Havn for Sct. Peder"). Saa- 
vel i Fournalen som hos SZeller skildres Scz. Elias som 
bjærgrig navnlig imod Syd, som stærkt bevoxet med lav- 
stammet Naaleskov, og særlig fremhæver W/axel, at der ud 
for dens stærkt fremspringende Sydspids, Berings Kap Sct. 
Elias, saa's en enligstaaende Klippe i Havet, en »Kekur«, der 
ligeledes er indtegnet paa Kaartet. Hos Sarytschev og Sauer 
hedder' det om Kazakeen, at den er bjærgrig, stærk skovgroet 
(med lavstammede Træer, siger Cook), dens Sydspids hæver 
sig højt over Resten af Øen og slutter meget stejlt i et nø- 
gent, sadelformet hvidt Bjærg. En enligstaaende Klippe af 
samme Stenart, en pyramideformet Stensøjle (»Kekur«, »Ab- 
springer«) ligger nogle faa Favne fra Spidsen. I sine smukke 
Kystprofiler af Kajakøen har Cook ligeledes denne Klippe 
umiddelbart syd for Spidsen. — Kommer hertil, at Berings 
sande Længde og Brede bestemt vise hen til Kazakeen, at 
hans Sejlretning langs den nye Kyst kun er mulig under den 
samme Forudsætning, at den Retning, hvori Søfareren fra sin 
Ankerplads saa' Æ/rasbjærget, nøjagtig falder sammen med 
dettes Beliggenhed for Kajakøen, at de af ham anførte Dybde- 
forhold passe paa Kajakøen, men særlig ikke omkring Mon- 
tagueøen, der omgives af langt anseligere Dybder, der ikke 
har nogen af de oven for beskrevne Ejendommeligheder, der 
desuden har en saa stor Omkreds, at Khitrof umulig i et 
halvt Døgn kunde omsejle den, samt endelig, at alt, hvad 
ER Rn 
