140 
ninger, men de betænke ikke, hvor vi have anløbet Landet, 
hvor langt vi have hjem, og hvad endnu kan hænde os. Hvo. 
véd, om vi ikke kunne møde Passatvinde, der ikke ville lade 
os slippe tilbage. Selve Landet kjende : vi, ikke, og” med 
Forraad til Overvintring ere vi heller ikke forsynede« 175), — 
Det maa indrømmes, at hans Stilling var meget vanskelig. 
Men hertil kommer endnu to Ting, som $Zeller enten ikke 
har kjendt rigtigt eller fortier. Ifølge sin Instrux var Bering 
berettiget til at anvende to Aar og to Rejser til Amerikas 
Opdagelse, at gjentage Togtet næste Aar med nye Midler og 
friske Kræfter, og i sin Motivering ligeoverfor Besætningen 
gjør han udtrykkelig opmærksom herpaa"""). Under saadanne 
Forhold vilde det derfor have været urigtigt af ham at vove 
det alleryderste; men desuden kommer den gamle Modsæt- 
ning mellem Zerings nautisk-geografiske og SZellers fysiske 
Interesser atter til Udbrud. Som Opdager af den gamle 
Skole var Berings Hovedopgave at bestemme de elementær- 
geografiske Forhold: Fordelingen af Land og Vand under 
den nye Kyst, og han sejlede bort fra Kajakøen, ikke for 
hurtigst mulig at naa hjem til Avatscha, men for at forfølge 
det nyopdagede Land videre imod Vest og Nord. Alle 
Kilder ere enige paa dette Punkt, og det var kun Sygdom- 
men og A/jaskahalveens langtudløbende Kyst, der forhindrede 
ham i at styre op imod den 65 Bredegrad, hans egentlige 
Maal. Selv SZze/l/er fører Bevis herfor, og om han end (S. 44) 
gjentager sine tidligere Beskyldninger imod Bering, har dette 
dog ikke stort at sige, da han var udelukket fra Raadslag- 
ERR EEN 
