143 
Kodjakgruppen, som han dog ogsaa antog for en Del af Fast- 
landet, og fandt, at Berings Forbjærg var en lille Ø Øst for 
Afognok, men af Højagtelse for Bering fastholdt han det op- 
rindelige Navn; Ærusenstern kalder den ligeledes Sct. Her- 
mogenes Øen, men Russerne have senere paa Grund af de 
mange Murmeldyr, som findes paa den, kaldt den Ævraztschey- 
øen, og, efter at Amerikanerne ere komne i Besiddelse af 
Landet, er Navnet bleven oversat til /Zarmoteen"), — I sin 
Dagbog har Steller ikke alene ikke et Ord om Sct. Hermo- 
genes Øen, men hans” Beretning er paa dette Punkt endog 
fuld af grove Urigtigheder. 
»Følgelig gik vi« — siger han — »indtil den 26de Juli 
hele Tiden under Land, da disse Herrer mente, at man altid 
maatte forfølge Landet langs Kysten, medens det havde 
været tilstrækkeligt, om man efter Tilbagelæggelsen af hver 
KOOM Vers havde "gjort Horsøs paa tat styrer ar 2" Grader 
imod Nord«. Han bebrejder dem saaledes ikke at have fulgt 
den Methode, de netop i de samme Dage besluttede at følge 
og senere fulgte, og hans Historie om, at de i de første 5 
Dage sejlede under Land, beviser kun sammen med en Række 
andre Punkter i Værket, at hans Dagbog ikke altid er op- 
staaet samtidig med Begivenhederne, men nedskreven senere 
efter Erindringen, og dens Brugbarhed som Bevismateriel er 
derved betydelig forringet. 
Langs Kodjaks Sydøstkyst var Sejladsen meget farlig. 
Den sædvanlige Dybde var 25 Favne, Farvandet var meget 
urent, Vejret tykt og taaget med Regn, og Vinden heftig. 
