148 
paa Kysterne, gave disse et trist og sørgeligt Præg. " Forvir- 
ring og Usikkerhed greb om sig, Kommandoforholdene op- 
løstes, og de næstbefalende, Waxel og Khitråf, skjændtes, 
medens Stillingen krævede Fasthed og Handledygtighed. Den 
eneste, der bevarede Koldblodighed og Omtanke, var SZe//er. 
Han søgte strax i Land, undersøgte Øens Plantevæxt og sam- 
lede en stor Mængde antiskorbuttiske Planter, særlig Kokleare 
og Bær, hvor med det efter 8 Dages" Forløb lykkedestham 
atter at bringe Kommandøren saa vidt til Kræfter, at han 
kunde"bruse "sine "Lemmer tFfostved "Bruser af detsammme 
Midler fik det angrebne Mandskab atter »faste Tænder«. Men 
Steller tænkte ogsaa paa Fremtiden. Skibets Medicinkasse 
indeholdt "»Plastre' og Salver" til en halv "Hær men ken 
yderst faa virkelige Lægemidler, og han foreslog derfor Løjt. 
Waxel, der fra nu af førte Kommandoen, at sende en Del 
Matroser i Land for at indsamle antiskorbuttiske Planter, men 
dette betimelige og gode Raad forkastedes. 
Han gjorde desuden. hele sin Indflydelse gjældende for 
at skaffe Besætningen sundt Vand, han fulgte selv med Vand- 
baaden i Land, og, da Folkene vilde øse Tønderne fulde fra 
den første den bedste Pyt, der tilmed stod i Forbindelse med 
Havet ved Højvande, henviste han dem til friske Kildevæld 
højere oppe paa Øen, men Mandskabet sendte Prøver om- 
bord, og herfra fik de den Besked: Vandet er godt nok, fyld 
kun Tønderne dermed, og saaledes gik det til, at en ny Syg- 
domsaarsag — trods Stellers kyndige Protest — føjedes til 
