149 
alle de øvrige. Vandet var brakt og blev aldeles salt ved at 
henstaa i Tønderne. 
I det hele var Opholdet under Shumaginsøerne meget 
uheldigt. »Sct. Peter« laa for Anker syd for dem i en meget 
udsat Stilling, og dette Ophold forlængedes paa en utilbørlig 
Maade. Om Aftenen den zgde Aug. saas Ild paa en. af, 
Øerne, og Kitréf ønskede af den Grund at undersøge 
dem nærmere, uagtet W”axe/ bestemt modsatte sig, under 
de farlige Forhold at afgive begge Rofartøjerne. Ved at 
henvende sig til Bering, der opholdt sig i Kahytten og 
næppe var klar over Stillingen, satte hin sin Vilje igjennem 
og forlod Skibet med Jollen og 5 Mand. Han blev borte i 
fire Døsn og tvang >Sct. Peter« til”at blive for=Anker, me 
dens en gunstig Østvind kunde have ført dem flere 100 Mile 
imod deres Hjem. Jollen søndersloges under en Naboøs 
Kyster,  »Sct. Peter« maatte staa tilsøs, og forøvrigt kom 
der ikke andet ud af Expeditionen, end at Løjt. Waxel med 
stort Besvær maatte redde de 6 Skibbrudne, samt et forøv- 
rigt ikke meget interessant Sammenstød med Aljaskahalvøens 
Innuitfolk, udførligt skildret af Miller og Steller. — 
VIL. 
Aléuternes Opdagelse.  »Sct. Peter« forlod Shuma- 
ginsøerne den 6te September og sejlede syd paa for at naa 
