150 
den egentlige Kurslinje. Vejret var meget slet, Taage, Mod- 
storm og Regntykning afvexlede med hinanden, Vinden var 
næsten uafbrudt Vest, af og til blæste det en ren Orkan, og, 
fik de en sjælden Gang Medbør, varede denne kun nogle 
Timer. »Jeg kjender intet værre eller besværligere Livssæt i 
Verden« — saaledes fortæller en af »Sct. Peters» Officerer 
»end at besejle et ikke-kaartlagt Hav. Jeg taler af Erfar 
ring og kan i Sandhed sige, at jeg i de 5 Maaneder, jeg til- 
bragte paa denne Rejse og ikke saa' noget astronomisk Fix- 
punkt, ikke har sovet mange rolige Timer, da jeg levede i 
stadig Fare og Usikkerhed "?"), 
Somfen”sidste Udvej tænktelde allerede "paatkatkvende 
tilbage til Amerika eller at opsøge Japan, i flere Døgn dreve 
de for en "Orkan; "den 23de September "havde det detrander 
Dødsfald ombord, og den 24de saa' de — til deres største 
Skræk — atter Land imod Nord. De befandt sig da omtrent 
paa den 5Ide Bredegrad, de mente at have tilbagelagt T4 
Grader fra Shumaginsøerne og antoge, at de endnu havde 
21” 39' til Avatscha, hvilket selvfølgelig var meget fejlag- 
tigt. De befandt sig tværtimod i Omegnen af det nuværende 
Atkha, og, da de bag Øerne saa' et højt snedækt Bjærg, som 
de efter Kalenderdagen kaldte Sct. Johannes, troede dei 
samme at have en Fortsættelse af det amerikanske Fastland. 
Ide næsten 17"Dage, fra den 25de "September tilkden 
1ite Oktober, forbleve de stadig under smaa Undersejl, og 
den vestlige Storm forslog dem 5 hele Længdegrader imod 
Sydøst til en Brede af 48 Grader. » Vinden for imod os< — 
