158 
at sejle med Lig i Lasten heves to afdøde Kammerater, som 
de havde ønsket at begrave i Land, overbord, det andet An- 
ker gik ligeledes tabt, men i det yderste Øjeblik, da de vare 
i Lag med at kaste det tredje og sidste Anker, lykkedes det 
Ofzyn at. bringe Orden tilveje, Ankeret blev indenbords; 
Skibet gled hen over Kystrevet, og nogle Øjeblikke efter 
kunde Baadsmanden og Ofzyn ankre op i et stille Kystvand. 
»Sct. Peter« var foreløbig frelst; i den stille og lyse Novem- 
bernat (Natten til den 6te Nybr. 1741) red Skibet for Anker 
omtrent midt for den nordøstlige Længdeside af Beringsøen, 
næppe 300 Favne fra Land. Saaledes endte denne frygtelige 
Sejlads1?%).… Ved et mærkeligt Held var Skibet. kommettind 
i den eneste sejlbare Rende, der øst fra fører' ind til Øens 
Kyster. 
Men endnu staar tilbage noget nærmere at bestemme 
Strandingspunktets Beliggenhed, hvorom man i Literaturen 
ikke vil finde paalidelige Oplysninger; thi vel siger Steller, 
at Bering strandede paa den nordlige Side af Øen, men 
dette maa ingenlunde forstaas bogstavret.. Efter at »Sct. Pe- 
ter« havde passeret Nordspidsen af Kobbereen, der ligger 
parallel med Beringsøens Hovedretning, førtes Skibet i Vest 
og Sydvest af den nordøstlige Vind, og det maatte da støde 
paa Kysten omtrent ud for eller nogle Minutter nord for Nabo- 
øens Spids. Paa dette Sted viger Beringsøens Østkyst stærkt 
imod Vest og danner den Bugt, som Officererne saa' foran 
sig, og 4 å 5 Kvartmile nord for det nuværende Kap Khitrof 
bør Strandingsstedet søges. I Waxe/s Journal sættes det til 
