164 
vand og egnede sig kun lidet til Føde. Hvor skæbnesvan- 
ger kunde derfor ikke Waxels og Khitrofs Opposition imod 
Bering være bleven! 
Det var Natten mellem den ste og 6te November, at 
Sct) Peter« vnaaede”ind- under Kysten, Den 6te varkklarken 
stille, men Mandskabet fastholdtes ombord af Arbejde og 
Svaghed, og kun $Ze//er og Plenisner kunde gaa i Land med 
ct Par syge. De gave sig øjeblikkelig til at undersøge Lan- 
det ved Vandringer langs Kysten til begge Sider. Var det 
en Ø eller et Fastland? Kunde de vente at træffe menneskelig 
Hjælp og at naar hjem "over Land?" Efter "et Park Dages 
Undersøgelse var SZzeller ikke langt fra at være klar over 
Spørgsmaalet, om det end varede et halvt Aar, inden de helt 
havde overbevist sig om Landets Ønatur. I Modsætning til 
Kamtschatka var Egnen skovløs, og han fandt kun nogle 
krybende Pil af en Fingers Tykkelse.  Kystfaunaen var helt 
ny og ejendommelig, selv for ham, og havde ingen Sky for 
Mennesket. Allerede da de stødte fra Skibet, saa' de Søod- 
dere, som de af Vankundighed først antoge for Bjørne eller 
Jærve; Fjældrævene flokkedes om dem i et saadant Antal, 
at de uden Møje kunde nedstøde en Skok i et Par Timer; 
de kostbareste Pelsdyr stirrede forbavsede paa dem, men 
havde endnu ikke lært at undfly Mennesket, og rundt omkring 
Kysterne saa' Steller med Forundring hele Hjorde af Søkøer 
græsse paa Strandens kraftige Algeskove. Ikke alene han 
havde aldrig set dette Dyr før, men selv hans kamtschadalske 
Kosak kjendte det ikke. SZel/ler sluttede heraf, at Øen maatte 
