169 
afiden Varme; han ellers savnede. Og" saaledes”, hobedes 
Sandet op paa ham til midt paa Underlivet, saa at hans 
Rejsefæller efter hans Død maatte grave ham ud for at kunne 
stede ham ordentlig til Jorde.» Han døde den %/20 December 
Arto Timer før Dag af "en "Betændelse eller «Brand» i 
Underlivet. 
«Ligesaa bedrøvelig hans Død maa forekomme hans Venner» 
siger Steller — «ligesaa beundringsværdig var den Frejdighed 
og de alvorlige Forberedelser, hvormed han gik Døder i 
Møde«. Han takkede Gud, fordi han lige fra Ungdommen af 
havde staaet ham bi og ladet hans Gjerning lykkes, paa alle 
Maader søgte han at opmuntre sine Ulykkesfæller til Haab 
og Virksomhed, til Tro paa Forsynet og Fremtiden, og, uagtet 
han selv var overbevist om at være henslængt paa et ukjendt 
Lands Kyster, vilde han dog ikke gjærne nedslaa de andres 
Mod ved at udtale sig bestemt derom. Den gde December 
jordedes hans Lig i Nærheden af Bopladsen mellem Under- 
skipperens og Forvalterens Grave, og ved Afrejsen plantedes 
paa hans Gravhøj et simpelt .Trækors, der samtidig skulde 
tjene tlkkesntpaatat Øenkvarftagent it Besiddelsefaf den 
russiske Krone. Dette Trækors ombyttedes 1822 med en 
Nindestens ost senere tsaavidt videssirSekstierne, rejste 224: 
Mænd ham en Mindestøtte i Guvernørens Have (den gamle 
Kirkegaard) i Petropovlovsk, hvor der ligeledes findes et Monu- 
ment til Minde om den ulykkelige La Pérouse, og hvor Cooks 
Efterfølger, Kapt. Gore, fandt sit sidste Hvilested 1%,) 
