170 
Med Bering sank den Aandskraft i Graven, der havde 
holdt de store Foretagender i Live og ført dem frem imod 
Maalet.… Vi have set, hvorledes hans Planer fødtes, hvor- 
ledes han igjennem lange og kummerfulde Aar kæmpede 
i Sibirien for at forene og lede Formaal og Interesser, 
der kun højst vanskelig lode sig forene og lede; hvor- 
ledes han ved sin stille og haardnakkede Virksomhed søgte 
at slaa Bro over det Svælg, som fandtes mellem Midler og 
Maal, mellem Evne og Vilje, — saa typisk for hele det 
daværende russiske Samfundsliv; hvorledes han overvandt de 
Hindringer, som en uvillig Øvrighed, en fjærn Centralmagt, et 
ublidt Klima, slette Hjælpere og et ikke søvant Mandskab bød 
ham at overvinde. Vi have fulgt ham paa hans sidste tragiske 
Togt, der tager sig ud som Slutningsoptrinet i et Sørgespil 
og ligesom dette afsluttes med Heltens Undergang. 
Han reves bort midt i sin Gjerning. Ved hans Initiativ 
var et stort Fastland bleven videnskabelig undersøgt, en uhyre 
arktisk Kystlinje, større end nogen anden paa Kloden, bleven 
kaartlagt, en ny. Vej til den vestlige Verden funden og Banen 
brudt for russisk Kolonisation hinsides det stille Hav, ligesom 
hidtil ukjendte Rigdomskilder, et sibirisk Eldorado, aabnedes 
paa de aléutiske Øer for Pelsjægeren og Lykkeridderen. 
Russiske Forfattere have sammenlignet Bering med Columbus 
og Cook, og han var unægtelig for sit Adoptiv-Fædreland, 
hvad disse Mænd vare for Spanien og England: en stor Op- 
dager, en hærdet, udholdende og ærlig Pioner for menneskelig 
Vidskab, Kultur og Handel. Europas yngste Marine førte han 
