136 
in Ostsibirien. S. $. Hos G. F. Miller findes ingen Meddelelser om Paulutskis 
Fald. Han tillægger ogsaa Bering en Del Betragtninger, der lyde meget 
plausible, men de findes intet andet Sted. (III. S. 118). 
78) Til Grund for denne Fremstilling ligger Skibsjournelee ført paa 
hele Rejsen af Underløjt. P. Tschaplin. Russernes iIste Sørejse S. 31—65. 
Baer har ogsaa benyttet den lidet, men ellers ingen af de vestevropæiske For- 
fattere. — I Beringsstrædet findes 2 Diomedøer. Grænsen mellem Rusland 
og Nordamerika gaar imellem dem. Den russiske Ø kaldes Ratmånof eller 
Imåklit, den amerikanske Krusenstern eller Ingålisek, "W. H. Dall: Alaska. S. 249. 
29) Nye Tidender om lærde og curiose Sager. Nr. 16. 20' April 1730. 
30) At Bering selv er Forfatter turde fremgaa deraf, at Weber, der 
kjendte og omgikkes Bering, bruger ordret de samme Udtryk om hans første Exp. 
Weber: Das verånderte Rusland. III. S.. 157. 
31) Cook and King: Voyage to the parcific Ocean. 2d. Ed, IM. S. 244. 
o. a. St. Neue Nord. Beitråge. 4” B. S. 108—10. Om Kosakken Kobelef 
paa Beringshalvøen. — Det eneste Sted, hvor jeg har fundet Vidnesbyrd om, 
at Amerika saa's fra »Gawriel«, er i et Kaart af J. N. De VIsle: Carte 
Génerale Des Découvertes De /'Amiral de Fonte«. Paris 1752, hvor han lige 
overfor Beringshalvøen indlægger en Kystlinje med Paaskriften: Terres vues par 
Mr. Spanberg en 1728, frequentées å present par les Russes, qui en apportent 
de trés belles fourrures«. 
32) Beitråge zur Kenntn: etc: 167 B/"S.145. Anm. 
33) Akademiets Kaart. 1737. Millers Kaart. 1758. Pallas: N. Nord. 
Beitråge. 4' B. Kaartet. 
31) A. Th. v. Middendorff: Reise in den Åussersten Norden und Osten 
Sibiriens. IV. 1” Abth. S. 56. — W. Struve: Table des positions etc. (Bullet. 
phys.-math. de 1'Acad. de St. Petersb. I. 1842. S. 290). Om Berings Sted= 
bestemmelser hedder det hos O. Peschel: »Auf der ganzen Erde gibt es viel- 
leicht keine wichtigere Ortsbestimmung, als die von.Petropawlowski (Awatscha- 
bucht), insofern von ihr die mathematischen Lången in der Beringsstrasze ab- 
hången, welche die Erdveste in zwei grosze Inseln trennt. Mit lebhafter Freude ge- 
warht man, dass schon der Entdecker Bering auf seiner ersten Fahrt trotz der 
Unvollkommenheit seiner Instrumente die Lången von Ochotsk, das Siidspitze 
Kamtschatkas und der Ostspitze Asiens, bis auf Bruchtheile eines Grades 
richtig bestimmte. Er fand als åstliche Abstånde von Tobolsk fiir Ochotks 
76? 7' (0? 16' zu dåstlich), fiir die Siidspitze Kamtschatkas 89? 51' (0? 40' zu 
åstlich), Ostspitze der Tschuktschenhalbinsel 122? 55' (0? 17' zu westlich). 
Geschichte d. Erdkunde. S. 655—56 og Anm. 2te Aufl. 
