DE OE 
Modtag, Hr. Greve, Forsikringen om den særdeles Agtelse 
og Ærbødighed, med hvilken jeg har den Ære at være 
Grev v. Essen. 
I mit Hovedkvarter Wennersborg 
den 28de Februar 1814. 
XI. 
(Copi. Fransk.) 
Regentens Instrux for Grev Schmetlow den 3die Marts 
1814. 
Jeg er af den Mening, at De efter Felditmarchal Essens 
Indbydelse ikke bør undslaae Dem for den foreslaaede Sammen- 
komst å Strømstad den 5te d. M. De maa da begynde med at 
sige ham, at De ikke har nogen officiel Meddelelse at gjøre 
ham, men at De ikke har villet vægre Dem for at fornye det 
gamle Bekjendtskab med ham, idet De troede, at det kunde være 
af Interesse for ham, ligesom til gjensidig Nytte, at tale med en 
gammel Militær, som med Oprigtighed og Ligefremhed kunde 
fortælle ham om Nordmændenes patriotiske Sindelag og om de 
Begivenheder, som have fundet Sted i Norge. De fortælle ham 
derpaa den rene Sandhed, at Nationalhadet mod Svenskerne har 
maaet sit højeste Punkt efterat man har antaget det System at 
ville udhungre Nationen. At underkaste sig en Regjering, som 
handler paa den Maade imod dem, er selvfølgelig Noget, som 
Nordmændene frygte og afskye endnu mere. Løst fra sin Tro- 
skabseed til sin Konge besjæles hele Folket kun af een Idee, den 
at forsvare sin Selvstændighed. Almuen forlanger kun Krudt 
og Bly, og Armeen brænder af Lyst til at maale sig med 
den Fiende, som skulde ville overskride Grændsen; dersom den 
svenske Regjering troer at vinde en Nation, som er belivet af 
denne Aand, ved et Pennestrøg, bar den ganske vist bedraget 
sig. Hvorledes kan man troe, at de svenske Tropper skulde 
kunne tage Fæstningerne i Besiddelse, uden at en almindelig 
Rejsning vilde blive Følgen deraf? åAnarchiet vilde da bemæg- 
