gl 
brudte. Saaledes kunne Svenskerne betragte Nordmændene som 
de fredsommeligste Naboer, og er i lige Grad sand og varig 
Lykke vil blive Følgen af Forbindelser baserede paa den gjen- 
sidige Agtelse, som man bør nære for Folkenes Rettigheder og 
Interesser. * Dersom Kongen af Sverige i Sandhed vil den skan- 
dinaviske Halvøes Lykke, saa maa han tage Hensyn til det norske 
Folks Vilje, som lovligen*) vil udtale sig gjennem den paa 
Eidsvold sammenkaldte Rigsdag, og som allerede har gjenlydt i 
alle Kongerigets Kirker, dengang. Prindsen saavelsom Folket en- 
drægtigen —svore at forsvare Norges Selvstændighed og at ofre 
sig: for den. De maa beskrive ham denne Scene; endelig maa 
De forsøge at overbevise ham om, at det ikke er et Parti eller 
en Hofinirige, som har fremkaldt det, som har fundet Sted, men 
at det er Nationens enstemmige Ønske, som har udtalt sig. At 
Nordmændenes  Kjærlighed til Sveriges Kronprinds, som har 
behandlet dem paa en saadan Maade, ikke kan. sammenlignes 
med de Følelser, som de nære ligeoverfor Prindsen, som de 
kjende, er en Bemærkning, hvormed De kan ledsage de Ytrin- 
ger, som Feldtmarschallen vil tillade sig om Kronprindsen (af 
Sverige), hvem De aldeles ikke maa skaane for hans Frem- 
vsangsmaade. 
De maa gjentage Forsikringerne om mit Ønske, at Fred 
og god Forstaaelse maa hærske mellem de to Folk, og at det er 
for dette Maals Skyld at De maa rejse til Stockholm. De maa 
fremdeles tale om mit Ønske - at sende et konfidentielt Brev til 
Kongen af Sverige, og De maa, hvis det er muligt, bestemme 
Maaden, hvorpaa det kan overbringes, enten ved at rejse til 
Stockholm eller ved at betroe det til H. Ex. — Dersom han for- 
langer paa Kongen af Sveriges Vegne at sende et Budskab til 
Rigsdagen: paa Eidsvold, saa maa De ikke afvise dette, men De 
maa henskyde det under Regentens Afgjørelse. 
Det er af megen Vigtighed at: vide, og De maa forlange 
ét bestemt Svar desangaaende, om de Svenske betragte sig i Krig 
- *)y I Copien staaer hgiblement. 
