EE EG 
eller Fred med os, og i sidste Tilfælde, om man kan gjøre Reg- 
ning paa den mellem civiliserede Stater almindelige Humanitet, 
at de nabovenskabelige Forbindelser ikke afbrydes uden forud- 
gaaende Erklæring. — Forresten maa De personlig sige Feldt- 
marchallen Alt hvad De kan af Høflighed fra min Side; De maa 
ogsaa gjentage mit Ønske om at tale med ham, dersom De ind- 
seer Muligheden deraf, og De kan nævne Tanks Gaard Rød som 
et belejligt Sted. De maa ligeledes tale om mit Ønske om at leve 
i Fred med det svenske Folk, som vist ikke ønsker andet end 
at være gode Naboer med Nordmændene, naar dets Regjering 
vil agte deres Rettigheder. 
Dette er, Hr. Greve, mine Ideer i Anledning af den Sam- 
tale, som De skal have med Feldtmarchallen, og hvoraf der 
maaske kan resultere det Gode, at en gammel Militær, en gam- 
mel Bekjendt, som han har saamegen Grund til at agte, kan 
bringe ham fra den falske Idee, det Eneste, hvortil den svenske 
Politik kan støtte sig, den nemlig, at personlig Interesse skulde 
have bevæget mig lil at forsvare Folkets Rettigheder. Der er 
ingen Nordmand, som miskjender mine Hensigter og miskjender 
min Oprigtighed. Christian Frederik. 
P. S. Søndag den Gle skal jeg være paa Hafslund, hvorhen 
D. Ex. vil behage at begive Dem efter Samtalen. 
XII. 
(Concept. Fransk.) 
Deres Excellentse. 
Uendelig smigret ved D. Ex.s Indbydelse, skal jeg have 
den Ære at benytte mig af den og at begive mig til Strømstad, 
hvorhen jeg haaber at ankomme den Dag, som D. Ex. har vær- 
diget at angive, at De tænker at begive Dem derhen, glad over 
at denne Anledning saa interessant i sig selv til samme Tid vil 
give mig Æren af at fornye el Bekjendtskab, som jeg næsten 
havde opgivet Haabet om atter at kunne pleje. 
D. Ex. værdiges at modtage Forsikringen herom ligesom 
