VIL 
der neppe kan være nogen Sandsynlighed for, at de eve Forgreninger fra 
Noritfellets smeltede Masse. Forsaavidl der er nogen Forbindelse mellem 
disse isolerede Feltspalhparlier og det store Noritfelt, vil man af de første 
kunne drage en Sandsynlighedsslutning med Hensyn lil Dannelsen af det sidste. 
3. b.  Lyngens (iabbro bygger et vildt sammenhængende Fjeldlandskab, op- 
fyldt med en Uendelighed af spidse Alpetinder. —fjabbrofelltet stræk- 
ker sig fra Lyngstuen i Nord til henimod Pigtinden i Syd og staar 
rimeligvis — skjønt i Dagen udskilt fra samme ved mellemliggende 
Skiferparlier — i Forbindelse med et Gabbroparti ved Bunden af 
Balsfjord, Fellets Længde — fra Lyngstuen til henimod Pigtinden — 
udgjør mellem 6 å 7 Mil med en i Regelen temmelig jevn Bredde 
af mellem % å 1 geografisk Mil. 
Bjergarlten dannes af en i Regelen smaakornig Forbindelse af 
graalighvid Feltspalh med el grønligt augitisk Mineral, — begge 
Mineralier i et omtrent lige kvantitativt Forhold. I denne smaakor- 
nige Gabbro optræder hist og her Partier, i hvilke Diallagen er for- 
trinsvis udviklet og tildels endog saagodisom eneraadende: Diallagen 
kan her være enten en grøn Varietet (Smaragdit), der især oplræder 
udviklet hist og her mod (irændsen eller Kontakten med Skifergrup- 
pens Lag, eller ogsaa en brun og haardere Varietet med tommestore 
Krystalflader. Den brune Varietet forekommer især i Udsondringer 
i de i (iabbroens Grændseparlier saa hyppigt oplrædende Serpentin- 
masser. — Kvarls forekommer tildels indvoxet i Gabbroen. 
Lyngenfellets Gabbro er nærmest al opfalle som et mægtigt Leje 
mellem Skifergrupperne 2. a. og 2. b. Skifergruppens Lag gaa paa 
begge Sider af Feltet i en Sirøgretning, der er ligeløbende med 
Gabbrofellets Længdeaxe og med stadigt vestligt Fald. Især paa 
Vestsiden af Gabbrofeltet er Skiferlagenes Fald temmelig slejli, — 
oftere opover mod 509. 
Grændselinjen mellem (abbroen og Skiferen er paa Vestsiden af 
Feltet ofte skarp, — paa Østsiden derimod i det Hele mere ubestemt, ligesom 
her ogsaa kan stikke frem enkelte isoleret liggende Partier af Stenarter, der 
nærmest maa opfattes som Forgreninger fra Gabbroen, saaledes ved Pollen- 
nes og over Kvalvik. Især ere Forholdene i saa Henseende mærkelige ved 
Pollennes (se Fig. 3, 4, 5 i Indberetning for 1867), hvor en Diallagsten, ens- 
artet med den, der optræder inden Gabbrofeltets Serpentinmasser, forekommer 
i saadan Forbindelse med krystallinisk Kalk, at der neppe kan være Tvivl 
om en samtidig eller ensartet Dannelsesmaade. Langs Grændserne af Gabbro- 
feltet mod Skifergrupperne er der oftere at iagttage Forholde, der vidne om, 
at Omdannelsesprocesser her ere foregaaede i en tildels ikke ringe Maaleslok, 
ligesom der ogsaa mellem selve Skiferlagene og (abbroen er at paavise saa- 
danne Qvergange, at der oftere paa frændsestederne kan være vanskeligt nok 
